УХВАЛА

08 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  912/164/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер",
на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2022,
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023
та ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер"
до фізичної особи-підприємця Руссо Тетяни Вікторівни
про заборону використання знаків для товарів та послуг,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Цефей",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:  ОСОБА_1 ;
ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" (далі - ТОВ "Маркхолдер", позивач, скаржник) 28.04.2023 звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 (повний текст постанови виготовлено 11.04.2023) зі справи № 912/164/20 у частині позовних вимог, щодо яких було відмовлено та ухвалити у вказаних частинах нове рішення про задоволення позовних вимог повністю; скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 (повний текст ухвали апеляційного господарського суду виготовлено 03.04.2023) у цій справі про відмову в задоволенні заяв ТОВ "Маркхолдер" та акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Цефей" (далі - третя особа позивача) про здійснення процесуального правонаступництва позивача; ухвалити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони у справі.

Касаційна скарга позивача не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Щодо оскарження рішення місцевого суду від 30.09.2022 та постанови апеляційного господарського суду від 29.03.2023.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України               "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір"         (у редакції, що діяла на час подання (2020 рік) цієї позовної заяви) ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі           1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"         у 2020 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних                осіб 2 102 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що 08.01.2022 у справі № 912/164/20 подано позов (з урахуванням остаточної заяви про зміну предмета позову                 від 10.02.2022) про заборону фізичній особі-підприємцю Руссо Тетяні Вікторівні     (далі - ФОП Руссо Т.В., відповідач) використовувати в будь-який спосіб, будь-якими шрифтами та алфавітами позначення УКРЗОЛОТО, що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України №124382 від 25.06.2010, зокрема, але не виключно: - нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, - під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків.

Рішенням місцевого суду від 30.09.2022 позов задоволено частково. Заборонено  ФОП Руссо Т.В. використовувати в будь-який спосіб, будь-якими шрифтами та алфавітами позначення УКРЗОЛОТО, що є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України №124382 від 25.06.2010, шляхом нанесення такого позначення на вивіски та їх розміщення, під час пропонування для продажу та/або продажу продукції 14 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач оскаржив рішення місцевого суду до апеляційного господарського суду, просивши достягнути з відповідача 2 102,00 грн судового збору та 19 612,80 грн витрат на судову експертизу.

Постановою апеляційного господарського суду від 29.03.2023 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення. Рішення місцевого суду від 30.09.2023 скасовано, у позові відмовлено.

Позивач оскаржує до касаційної інстанції судові акти у відмовлених частинах. Отже, предметом касаційного розгляду є одна немайнова вимога.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги (на рішення місцевого суду від 30.09.2023 та постанову апеляційного господарського суду від 29.03.2023) мав бути сплачений судовий збір за одну немайнову вимогу у сумі 4 204 грн (2 102 грн х 200%).

Щодо оскарження ухвали апеляційного господарського суду від 29.03.2023.

Частиною третьою статті 3 ГПК України внормовано, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та         у фіксованому розмірі.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного розгляду є також ухвала апеляційного господарського суду від 29.03.2023 зі справи                     № 912/164/20 про відмову в задоволенні заяв позивача та третьої особи позивача про здійснення процесуального правонаступництва позивача (про заміну сторони      у справі).

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023" визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року                       у сумі 2 684 грн.

Ухвалу апеляційного господарського суду про відмову в задоволенні заяв позивача та третьої особи позивача про заміну сторони у справі постановлено 29.03.2023, а тому судовий збір за подання касаційної скарги мав обчислюватися та сплачуватися до спеціального фонду Державного бюджету України з урахуванням вимог вказаних норм Закону України "Про судовий збір" у сумі 2 684 грн.

Отже, за розгляд касаційної скарги ТОВ"Маркхолдер" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 має бути сплачено 4204 грн, а за розгляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 окремо 2 684 грн,       а всього 6 888 грн.

Між тим додатки до касаційної скарги не містять документа на підтвердження сплати судового збору за розгляд касаційної скарги ТОВ"Маркхолдер" на спірні судові акти у справі № 912/164/20, між тим міститься платіжна інструкція від 27.04.2023                 № 7718874545 про сплату судового збору за подання касаційної скарги в справі        № 912/3032/19, про що наявний акт Касаційного господарського суду від 02.05.2023 № 29.1-25/225. Вказаний платіжний документ до уваги касаційною інстанцією не береться, оскільки з графи призначення платежу вбачається що судовий збір на суму 4 204 грн сплачено за подання касаційної скарги в іншій справі - № 912/3032/19.

Суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: у 6 888 грн за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"
Призначення платежу: "Судовий збір за розгляд касаційної скарги …на рішення           …у справі №…".

Крім того, відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України) визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду у справі № 912/164/20 постановлена 29.03.2022, повний її текст виготовлено 03.04.2023, тому строк на її оскарження закінчився 24.09.2023. Між тим касаційна скарга ТОВ "Маркхолдер" на вказану ухвалу апеляційного господарського суду подана 28.04.2023, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, без жодного письмового обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне звернення та відповідного клопотання про поновлення цього строку. При цьому з матеріалів касаційної скарги вбачається, що копія вказаної ухвали апеляційного господарського суду направлена на адресу позивача 03.04.2023 (обор. а.с.75 т.9), а на адресу його представника - адвоката Гриценко Юлії Володимирівни направлено в її електронний кабінет 03.04.2023 о 17:32, про що наявна довідка Центрального апеляційного господарського суду (а.с.78 т.9).

Відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України: касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 292 ГПК України).

Клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне звернення                 ТОВ "Маркхолдер" (щодо оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023) не заявлялося, що відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Колегія суддів звертає увагу ТОВ "Маркхолдер" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком відмову у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої                             статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер"             на рішення господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2022, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 та ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 зі справи                    № 912/164/20 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Маркхолдер", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої                  статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк