ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  909/847/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В. Г. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
за участю секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 (головуючий Малех І. Б., судді Гриців В. М., Зварич О. В.)
у справі №  909/847/21
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз"
про стягнення плати за перевищення замовленої потужності, пені, 3 % річних та інфляційні втрати,
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог 
1. У серпні 2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз", Відповідач) про стягнення 7  494  335,07 грн, з яких 5  854  086,87 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 751  218,95 грн пені за порушення строків оплати виставлених рахунків за перевищення замовленої (договірної потужності), а також відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України 3 % річних від простроченої суми у розмірі 285  726,58 грн та інфляційні втрати у розмірі 603  302,68 грн.
2. Позов обґрунтовано тим, що Відповідач не здійснив своєчасну оплату виставлених рахунків за перевищення договірної потужності за період травень - грудень 2019 року на загальну суму 5  854  086,87 грн, чим порушив умови пунктів 2.2, 2.6, 3.2, 8.4 Договору транспортування природного газу №  1512000706 від 17.12.2015. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у вказаному розмірі Позивачем, на підставі пунктів 13.1, 13.5 вказаного Договору, статті 258 (з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень), статті 536, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, частини третьої статті 198, статті 232 Господарського кодексу України, здійснено нарахування пені, 3 % річних та інфляційні втрати.
3. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2022 у задоволенні позову відмовлено.
4. Рішення мотивовано тим, що зобов`язання щодо оплати за перевищення замовленої потужності не можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, а потребують укладення господарського договору; послуга замовлення розподілу потужності є складовою послуги транспортування природного газу, яка надається виключно на умовах, погоджених сторонами у договорі; суду не надано доказів погодження сторонами періоду, типу потужності, строку, на який потужність була розподілена, що унеможливлює встановлення обсягів перевищення замовленої (договірної) потужності та визначення її вартості у порядку, встановленому договором. За умовами укладеного між сторонами Договору у Відповідача не виникло зобов`язання з оплати перевищення замовленої потужності, тому відсутні підстави для застосування відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді сплати пені, інфляційних втрат та 3 % річних; за відсутності порушеного права строк позовної давності не застосовується.
5. Не погодившись із вищевказаним рішенням, АТ "Укртрансгаз" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2022 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
6. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" - 5  854  086,87 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 751  218,95 грн пені, 285  726,58 грн 3 % річних від простроченої суми, 603  302,68 грн інфляційних втрат. Стягнуто з АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 112  415,03 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 134  898,04 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
7. Постанову мотивовано тим, що Договір транспортування природного газу є договором про надання послуг, який передбачає надання трьох видів послуг, у тому числі послуги розподілу замовленої потужності; відсутність підписаних Додатків 1, 2 до Договору транспортування природного газу не свідчить про його неукладеність, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення сторонами дій, спрямованих на виконання цього Договору, зокрема, доказами використання Відповідачем потужності (її обсягів) в точках виходу з ГТС до ГРМ є інформація, розміщена на Інформаційній платформі; надані Позивачем докази підтверджують перевищення Відповідачем замовленої потужності у спірний період, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення спірної заборгованості, а також нарахованих пені, 3% та інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними.
Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача
8. АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2022 залишити в силі.
9. На обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник, з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вказує на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, положення пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС, без урахування висновків щодо застосування наведеної норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19.07.2022 у справі №  924/1153/19, від 21.07.2022 у справі №  909/65/20, від 25.08.2022 у справі №  914/2351/19, стосовно того, що при розгляді спорів пов`язаних з балансуванням, доступом до потужності необхідно встановити обставин, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу; неправильно застосовано пункт 1 частини четвертої статті 236 ГПК України. без урахування висновку щодо застосування цієї норми. Викладеного у постанові від 13.11.2019 у справі № 910/9834/18.
10. Також, судом апеляційної інстанції не застосовано до всього спірного періоду положення Директиви 2003/55/ЕС від 26.06.2003 на підставі Договору про EC всупереч правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.08.2022 у справі №  910/9627/20.
11. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі, з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду в подібних правовідносинах щодо:
- застосування положень Директиви 2003/55/ЕС від 26.06.2003 до спірних правовідносин як норми прямої дії;
- застосування до спірних правовідносин, що виникли після 01.12.2019, як норми прямої дії положень Регламенту Комісії (ЄС) №  2017/459 від 16.03.2017 про встановлення мережевого кодексу механізмів розподілу потужності в газотранспортних системах та Регламенту Комісії (ЄС) №  312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах.
12. Також, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах норм права, зокрема, статей 6, 11 Цивільного кодексу України, положень постанов НКРЕКП від 27.12.2017 №  1437, від 22.04.2019 №  580, якими внесені зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2497, пункту 1 глави 3 розділу І, пункт 8 глави 1 розділу XI, пункту 3 глави 1 розділу IX, пунктів 1 та 2 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС, у частині оновленого порядку та умов надання права на користування договірною потужністю, яке надається Оператором ГТС замовнику послуг транспортування, порядку документального підтвердження факту розподілу потужності, порядку розрахунків договірної потужності та підстави для оплати вартості перевищення договірної потужності.
Позиція інших учасників справи у відзиві на касаційну скаргу
13. АТ "Укртрансгаз" подало до Верховного Суду письмові пояснення, в яких заперечило доводи касаційної та просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
14. АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" 24.05.2023 до Верховного Суду подало додаткові пояснення, у яких наведено додаткові доводи щодо наявності підстав для задоволення касаційної скарги.
15. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 161 ГПК України). Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (частина п`ята статті 161 ГПК України).
16. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом (частини перша та друга статті 118 ГПК України).
17. АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" не просило дозволу подати додаткові пояснення, в яких наведено додаткові доводи щодо наявності підстав для задоволення касаційної скарги, при цьому суд касаційної інстанції за межами строку, визначеного статтею 298 ГПК України для подання доповнень до касаційної скарги (у вигляді письмових пояснень), не визнавав їх подання необхідним, а тому ці пояснення Верховний Суд залишає без розгляду. Дані письмові пояснення приєднуються до матеріалів справи, але до уваги Судом не беруться.
Розгляд клопотань
18. До Верховного Суду 25.04.2023 від АТ "Івано-Франківськгаз" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №  909/847/21 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №  918/686/21. Вказане клопотання мотивовано тим, що за наслідками розгляду справи №  918/686/21, правовідносини у якій є подібними до спірних правовідносин, оскільки предметом спору у вказаній справі є також вимога про стягнення заборгованості за перевищення замовленої потужності, буде з`ясовано питання застосування норми права у подібних правовідносинах та надано правову оцінку правовідносинам за Договором транспортування природного газу в частині обґрунтованості вимог Оператора ГТС про стягнення вартості перевищення замовленої (договірної) потужності. В ході розгляду касаційної скарги з`ясовано наявність певних розбіжностей у висновках Верховного Суду у питання визначення предмету доказування у цій категорії справ.
19. АТ "Укртрансгаз" 17.05.2023 направило до Верховного Суду заперечення на клопотання Відповідача про зупинення касаційного провадження у справі №  909/847/21, в яких просить відмовити у задоволенні відповідного клопотання. Зазначені заперечення мотивовано тим, що правовідносини сторін у даній справі №  909/847/21 та у справі №  918/686/21 є неподібними, з огляду на те, що підставою для передачі справи №  918/686/21 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стало питання про те, якими фактичними обставинами та доказами підтверджується вчинення Оператором ГТС послуг балансування. Втім такі обставини не входять до предмету доказування у даному спорі, тому правові висновки за результатами касаційного перегляду справи №  918/686/21 не матимуть правового значення при вирішенні спору у даній справі.
20. Розглянувши подане Відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі №  909/847/21 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №  918/686/21, заперечення Позивача на вказане клопотання, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №  909/847/21, з огляду на таке.
21. Відповідно до підпункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
22. Згідно з пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
23. Судом враховано, що спір у даній справі №  909/847/21 виник щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності у травні - грудні 2019 року за Договором транспортування природного газу №  1807000706 від 15.12.2015.
24. Підставою для передачі справи №  918/686/21 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду є виключна правова проблема, яка полягає у вирішенні певних розбіжностей у висновках Верховного Суду з питання визначення обставин, які підлягають доказуванню у категорії справ, предметом спору у яких є стягнення заборгованості за послуги балансування за договором про транспортування природного газу та у зв`язку із необхідністю уточнити правовий висновок щодо застосування пункту 3 розділу ХІІІ, пункту 3 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС.
25. Отже, у порівнюваних справах за предметним та змістовним критеріями, а також за матеріально-правовим регулюванням правовідносини не є подібними.
26. З огляду на викладене та враховуючи межі касаційного розгляду, підстави касаційного оскарження (пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України), а також ураховуючи предмет оскарження та вимоги касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відсутність у даній справі підстав для зупинення провадження до прийняття судового рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №  918/686/21, та про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача.
Фактичні обставини справи встановлені судами
27. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.12.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" (Оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (Замовник) укладено Договір транспортування природного газу №  1512000706, за умовами якого:
- Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому Договорі вартість таких послуг (пункт 2.1);
- послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (пункт 2.2);
- послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (пункт 2.3);
- обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням Додатка-1 (розподіл потужності) та/або Додатка-2 (транспортування) до цього Договору (пункт 2.4);
- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору, здійснюються відповідно до вимог Кодексу (пункт 2.5);
- Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (пункт 2.6);
- Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому Додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є Оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (пункти 2.7, 2.8);
- Замовник зобов`язаний здійснити додаткову оплату Оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором (пункт 4.1);
- Замовник має право замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (пункт 4.2);
- окремим Додатком 3 до цього Договору між Оператором та Замовником, який є Оператором газорозподільної системи, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника (пункт 5.4);
- Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з Додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) (пункт 6.1);
- розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (пункт 6.2);
- надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (пункт 6.3);
- вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (пункт 7.1);
- тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього Розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (пункт 7.3);
- величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначних у Додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється Додатком 1 до цього Договору (пункт 8.1 Договору);
- у випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою, визначеною у цьому Договорі. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (пункт 8.4);
- послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора (пункти 11.1, 11.2);
- у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5);
- Оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (пункт 15.5);
- Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1).
28. Сторонами не було ініційовано припинення дії договору, тому Договір транспортування №  1512000706 від 17.12.2015 був чинний у спірний період, а саме, з травня по грудень 2019 року.
29. До вказаного Договору між сторонами було складено та підписано Додаток 3, у якому визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. При цьому передбачені Договором Додатки 1 та 2 сторонами не укладалися.
30. 29.11.2017 сторонами укладено Додаткову угоду №  1 до Договору транспортування природного газу №1512000706 від 17.12.2015, якою внесено зміни до пунктів цього Договору, зокрема, в новій редакції викладено пункт 8.4:
" 8.4. У випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою вказаною в даному пункті.
Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.
Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього Договору, визначається за даними Оператора.".
31. За умовами пункту 7 Додаткової угоди сторони погодили, що ця Додаткова угода до Договору набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, умови Додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами по договору, починаючи з 29.12.2016.
32. Позивач, на підставі Договору за результатами співставлення остаточних алокацій відборів та подач Відповідача, здійснив розрахунок плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме:
за травень 2019 року визначив обсяг перевищення замовленої потужності 7  356  887,38 тис.куб.м/добу, вартість - 1  387  714,96 грн;
за червень 2019 року - обсяг перевищення замовленої потужності 3  231  349,65 тис.куб.м/добу, вартість - 609  523,02 грн;
за липень 2019 року - обсяг перевищення замовленої потужності 2  463  158,89 тис.куб.м/добу, вартість - 464  620,74 грн;
за серпень 2019 року - обсяг перевищення замовленої потужності 2  148  884,35 тис.куб.м/добу, вартість - 405  339,76 грн;
за вересень 2019 року обсяг перевищення замовленої потужності 2  074  302,88 тис.куб.м/добу, вартість - 391  271,60 грн;
за жовтень 2019 року - обсяг перевищення замовленої потужності 1  770  238,83 тис.куб.м/добу, вартість - 333  916,61 грн;
за листопад 2019 року - обсяг перевищення замовленої потужності 3  147  736,25 тис.куб.м/добу, вартість - 593  751,19 грн;
за грудень 2019 року обсяг перевищення замовленої потужності 8  842  531,24 тис.куб.м/добу, вартість 1  667  948,99 грн, а всього на загальну суму 5  854  086,87 грн.
33. При розрахунку вартості перевищення замовленої договірної потужності Позивач застосував тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №  2001, який становить 157,19 грн за 1 000 куб. м на добу без ПДВ. При цьому Позивач зазначив, що обсяг фактично використаного Відповідачем природного газу визначено відповідно до пункту 6 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС, у якому визначено, що у разі ненадання Замовником номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що Замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності.
34. Вказані обсяги використаної Відповідачем потужності підтверджуються відповідними звітами від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, від 31.08.2019, від 30.09.2019, від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, які підписані уповноваженими особами Позивача. У цих звітах зазначені, зокрема, ІЕС- коди точок входу/виходу і відповідні дані по кожній точці. 
35. В актах приймання передачі природного газу від 03.06.2019, від 01.07.2019, від 01.08.2019, від 03.09.2019, від 02.10.2019, від 04.11.2019, від 03.12.2019, які підписані представниками сторін, вказано ЕІС - коди фізичних точок та об`єми переданого газу. 
36. В Інформаційній платформі Позивач направив Відповідачу рахунки та Звіти про використання замовленої потужності за період з травні по грудень 2019 року, у яких вказано обсяг перевищення замовленої (договірної) потужності, відповідний тариф, розрахована сума з ПДВ.
37. В Інформаційній платформі Позивач направив Відповідачу відповідні Акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) від 31.05.2019 № 05-2019-1512000706/1000519, від 30.06.2019 №  06-2019-1512000706/1000619, від 31.07.2019 №  07-2019-1512000706/1000719, від 31.08.2019 №  08-2019-1512000706/1000819, від 30.09.2019 №  09-2019-1512000706/1000919, від 31.10.2019 №  10-2019-1512000706/1001019, від 30.11.2019 №  11-2019-1512000706/1001119, від 30.11.2019 №  11-2019-1512000706/1001119, від 31.12.2019 №  12-2019-1512000706/1001219.
38. Відповідач оплату вказаних послуг перевищення замовленої (договірної) потужності не здійснив, що стало підставою для звернення Позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за перевищення замовленої потужності у загальній сумі 5  854  086,87 грн, нарахованої на суму боргу пені, відповідно до пункту 13.5 Договору у розмірі 751  218,95 грн, а також, нарахованих відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України, 3% річних у розмірі 285  726,58 грн та інфляційних втрат у розмірі 603  302,68 грн.
39. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що:
- відповідно до постанови НКРЕКП від 22.04.2019 №  580 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП", яка набрала чинності з 01.05.2019, було внесено зміни, зокрема, до Кодексу ГТС та до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2497, якими було унормовано, що послуга замовлення розподілу потужності є складовою послуги транспортування природного газу, яка надається виключно на підставі договору; крім цього, з 01.05.2019 зобов`язано оператора газотранспортної системи здійснювати розподіл потужностей на добу наперед на підставі поданих замовниками послуг транспортування номінацій, урахувавши попередньо розподілену потужність у кожній окремій точці входу/виходу до/із газотранспортної системи;
- у зв`язку зі зміною умов Типового договору, і зокрема, щодо здійснення розподілу потужності Замовнику на період на добу на перед, сторонами відповідні зміни до Договору транспортування природного газу №1512000706 від 17.12.2015 не було внесено, що свідчить про відсутність погоджених істотних умов Договору щодо періоду розподілу потужності, типу потужності та строку, на який потужність була розподілена;
- зобов`язання щодо оплати послуг за перевищення замовленої потужності не можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, а потребують укладення господарського договору. Оскільки сторони під час транспортування природного газу на підставі Договору не погодили обсяг послуги розподілу потужності та її істотні умови, то підстави виникнення у Відповідача зобов`язання з оплати перевищення замовленої потужності відсутні, що свідчить про відсутність порушеного права Позивача. 
40. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Позивачем не доведено належними доказами порушення Відповідачем зобов`язання, тому відсутні підстави для застосування відповідальності за його порушення у вигляді сплати пені, а також сплати інфляційних втрат та 3 % річних. Недоведеність порушеного права Позивача унеможливлює застосування судом строку позовної давності, у зв`язку з чим судом не розглядалися доводи та заперечення сторін щодо поширення на спірні правовідносини положень частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України, оскільки судом відмовлено в позові через необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.
41. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у позові та ухвалюючи нове рішення, яким позов задовольнив у повному обсязі, виходив з того, що:
- договір транспортування природного газу є договором про надання послуг, який передбачає надання трьох видів послуг, у тому числі послуги розподілу замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, які надаються на умовах, визначених Кодексом ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених укладеним між сторонами Договором;
- не підписання Додатків 1 та 2 до Договору транспортування природного газу №1512000706 від 17.12.2015 не може мати наслідком неукладення договору, у разі фактичного його виконання сторонами, а матеріали справи містять докази того, що сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання цього Договору;
- у спірний період, на підставі пунктів 1, 2, 3, 10, 17, 18 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС, в редакції чинній з 01.05.2019, та виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 Договору, у випадку надання Відповідачу, як Оператору ГРМ, доступу до потужності, право користування якою Позивач, як Оператор ГТС, надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на період однієї газової доби наперед, Додатки 1 та 2 до Договору не укладаються; 
- з матеріалів справи вбачається вчинення сторонами дій, спрямованих на виконання договору транспортування природного газу, про що свідчать, зокрема, звіти про використання замовленої потужності, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною потужністю); акти наданих послуг та рахунки на оплату (реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз" на адресу АТ "Івано-Франківськгаз" через Інформаційну платформу). Також, доказами використання Відповідачем потужності (її обсягів) в точках виходу з ГТС до ГРМ є інформація, зазначена Відповідачем у формах звітності № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна);
- при розрахунку вартості перевищення замовленої договірної потужності Позивач застосував тариф згідно з постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №  2001, який становить 157,19 грн за 1 000 куб. м на добу без ПДВ, та обсяг фактично використаного Відповідачем природного газу, який дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів; тариф, який застосував Позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим Регулятором у відповідній точці виходу, який розроблено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2517;
- надані Позивачем докази підтверджують перевищення Відповідачем замовленої потужності у спірний період, виставлені рахунки Відповідачем у встановлені Договором строки не сплачено, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення спірної заборгованості, а також нарахованих пені, 3% та інфляційних втрат є обґрунтованими, доведеними та правомірними.
42. При цьому судом апеляційної інстанції відхилено доводи Відповідача, що Договір транспортування природного газу №1512000706 від 17.12.2015 є договором перевезення, до якого застосовується шестимісячний строк позовної давності, передбачений частиною п`ятою статті 315 Господарського кодексу України, з посиланням на те, що виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу, укладений між сторонами у спірних правовідносинах договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, і до вимоги про стягнення заборгованості за таким договором, за загальним правилом статей 256, 257, 268 Цивільного кодексу України, поширюється позовна давність тривалістю у три роки.
43. АТ "Укртрансгаз" звернулось з даним позовом до Господарського суду Івано-Франківської області 25.08.2021, тобто, в межах загального трирічного строку позовної давності, тому клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності залишено без задоволення.
44. Судом апеляційної інстанції також відхилено посилання Відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин Директиви 2003/55/ЕС від 26.06.2003, Регламенту Комісії (ЄС) №  312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах та Регламенту комісії (ЄС) №2017/459 від 16.03.2017 про встановлення мережевого кодексу механізмів розподілу потужності в газотранспортних системах та про скасування регламенту (ЄС) №  984/2013, вказавши на те, що:
-  Директивою 2009/73/ЄС від 13.07.2009 про спільні правила внутрішнього ринку природного газу скасовано Директиву 2003/55/ЄС від 26.06.2003, у зв`язку з чим доводи Відповідача, в цій частині є необґрунтованими, тому відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення Директиви 2003/55/ЄС всупереч правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №  910/9627/20;
- положення Регламенту Комісії (ЄС) №  2017/459 від 16.03.2017 та Регламенту Комісії (ЄС) №  312/2014 від 26.03.2014 відповідно до постанови НКРЕКП від 29.11.2019 №  2586 транспоновано на ринок природного газу України починаючи з 01.12.2019, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин постанова НКРЕКП від 29.11.2019 №  2586 не була чинною, тому транспоновані нею норми актів Європейського Союзу та Енергетичного Співтовариства не підлягають застосуванню у даному спорі. До того ж, суд апеляційної інстанції зауважив, що Відповідачем необґрунтовано чому до спірних правовідносин мають застосовуватися норми Регламентів (та які саме) замість положень Кодексу ГТС та умов договору, що також унеможливлює їх застосування.
ПОЗИЦІЯ  ВЕРХОВНОГО  СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
45. Відповідно до частин першої - третьої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
46. Таким чином, предметом касаційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
47. Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, Відповідач оскаржує постанову суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
48. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
49. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де є схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
50. При цьому, на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
51. Слід виходити також із того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
52. Відповідно неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.
53. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19) та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20).
54. Таким чином, подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
55. Разом з тим, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
56. В обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказав на те, що судом апеляційної інстанції не враховано правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19.07.2022 у справі №  924/1153/19, від 21.07.2022 у справі №  909/65/20, від 25.08.2022 у справі №  914/2351/19 щодо застосування пункту 1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС, відповідно до якого послуги балансування системи безпосередньо пов`язані з послугою транспортування природного газу. У всіх наведених справах Верховний Суд вказав на необхідності встановлення обставин справи, пов`язаних з наданням послуг власне транспортування, оскільки ненадання таких послуг виключає саму можливість виникнення у замовника негативних небалансів і свідчить про невиконання договору.
57. Також скаржник вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 13.11.2019 у справі №  910/9834/18, відповідно до якого судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях наявності доказів, оскільки в мотивувальній частині рішення мають зазначатися зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. При цьому, як зазначає скаржник, суд апеляційної інстанції без посилання на відповідні докази в основу судового рішення поклав висновки про безпідставний відбір АТ "Івано-Франківськгаз" газу з газотранспортної системи в той час, як AT "Укртрансгаз" протиправно, без узгодження з AT "Івано-Франківськгаз" і з власної волі закачувало у розподільні газопроводи газ понад обсяги підтверджених ним же номінацій постачальникам газу, які здійснювали свою діяльність у газорозподільній зоні AT "Івано-Франківськгаз". Ці висновки суду ґрунтуються на припущеннях, оскільки технічні рішення облаштування газорозподільних станцій Оператора ГТС виключають саму можливість відбору газу і передбачають тільки можливість його закачування Оператором ГТС у газорозподільні газопроводи. Закачування газу Оператором ГТС у газорозподільні газопроводи і відбір газу Оператором ГРМ з магістрального газопроводу є взаємовиключними діями.
58. Проаналізувавши правові висновки Верховного Суду, викладені у справах №  924/1153/19, №  909/65/20, №  914/2351/19, №  910/9834/18, на які послався скаржник у касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення у справі №  909/847/21, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у зазначених справах не є подібними, виходячи з такого.
59. Так, у справах №  924/1153/19 (постанова від 19.07.2022), №  909/65/20 (постанова від 21.07.2022), №  914/2351/19 (постанова від 25.08.2022) предметом розгляду було питання наявності/відсутності підстав для стягнення коштів за щодобові небаланси, у зв`язку з наданням Оператором ГТС Замовнику послуги балансування (добові та місячні небаланси) при транспортуванні газу (надання послуги транспортування); у всіх наведених справах Верховний Суд вказав на необхідності встановлення обставин, пов`язаних з наданням послуг власне транспортування, оскільки ненадання таких послуг виключає саму можливість виникнення у замовника негативних небалансів і свідчить про невиконання договору.
60. У справі №  910/9834/18 (постанова від 13.11.2019) предметом розгляду було питання визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, визнання недійсними та скасування рішень реєстраторів. У цій справі Судом встановлено порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права в частині дослідження доказів, що стало підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд.
61. Разом з тим, у цій справі №  909/847/21, що розглядається, правовідносини виникли у зв`язку з наявністю заборгованості за перевищення замовленої потужності за договором транспортування природного газу.
62. Правовий аналіз змісту постанов Верховного Суду від 19.07.2022 у справі №  925/1153/19, від 21.07.2022 у справі №  909/65/20, від 25.08.2022 у справі №  914/2351/19, від 13.11.2019 у справі №  910/9834/18 за вказаними критеріями подібності, свідчить про відмінність предмету, підстав позовів та фактично-доказової бази у цих справах, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними. Отже, зміст зазначених скаржником постанов не свідчить про застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків, викладених у цих постановах.
63. Посилання скаржника щодо не застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові положень Директиви 2003/55/ЕС від 26.06.2003 на підставі Договору про EC, що, за доводами останнього, суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.08.2022 у справі №  910/9627/20, Судом відхиляється, з огляду на те, що, по-перше: предметом розгляду у цій справі були вимоги про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії, з підстав необхідності застосування у спірних правовідносинах положень статті 41 Договору про заснування Енергетичного Співтовариства, ратифікованого Верховною Радою України, а отже висновки у наведеній постанові, зроблено у неподібних правовідносинах; до того ж, у даній справі питання щодо застосування положень Директиви 2003/55/ЕС від 26.06.2003 на підставі Договору про EC не вирішувалось; по-друге, Директиву 2003/55/ЄС від 26.06.2003 скасовано Директивою 2009/73/ЄС від 13.07.2009 про спільні правила внутрішнього ринку природного газу, у зв`язку з чим доводи касаційної скарги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними, як по пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, так і по пункту 3 вказаної норми, щодо необхідності надання висновку Верховного Суду про застосування положень Директиви 2003/55/ЄС від 26.06.2003 до спірних правовідносин.
64. Аналогічний висновок, щодо неможливості застосування до спірних правовідносин скасованої Директиви 2003/55/ЄС від 26.06.2003, у зв`язку з її скасуванням, викладено у постанові Верховного Суду від19.01.2023 у справі №  914/2441/21.
65. Беручи до уваги наведене, Суд дійшов висновку, що правовідносини у справах, на які посилається скаржник, не є подібними правовідносинам у справі, що розглядається, тому наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження після відкриття касаційного провадження.
66. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
67. Враховуючи, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження, касаційне провадження в цій справі, відкрите із зазначеної підстави, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.
68. Як вже зазначалося іншою підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
69. Тобто, при касаційному оскарженні судових рішень з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити зазначення конкретної норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
70. АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз" у касаційній скарзі зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права, а саме статей 6, 11 Цивільного кодексу України, положень постанов НКРЕКП від 27.12.2017 №  1437, від 22.04.2019 №  580, якими внесено зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2497, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №  1383/27828, пункту 1 глави 3 розділу І, пункт 8 глави 1 розділу XI, пункту 3 глави 1 розділу IX, пункту 1 та пункт 2 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС, у частині оновленого порядку та умов надання права на користування договірною потужністю, яке надається Оператором ГТС замовнику послуг транспортування, порядку документального підтвердження факту розподілу потужності, порядку розрахунків договірної потужності та підстави для оплати вартості перевищення договірної потужності.
71. Відповідно до частини першої статті 6, частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодекс України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади.
72. За приписами пункту 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС, (тут і далі, в редакції чинній з 01.05.2019), оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
73. Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи розподіляє вільну потужність у точках входу/виходу на річний, квартальний, місячний, на добу наперед періоди окремо для кожного виду потужності: 1) гарантованої потужності; переривчастої потужності; 3) потужності з обмеженнями з урахуванням положень пункту 1 глави 8 цього розділу.
74. Положеннями пунктів 1 та 2 глави 2 розділу IX Кодексу ГТС унормовано, що доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування. У договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються: точки входу та/або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); строк, на який потужність була розподілена.
75. Відповідно до пункту 8 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.
76. Спірним у даній справі є питання наявності чи відсутності заборгованості з оплати перевищення розміру замовленої (договірної) потужності у розмірі 5  854  086,87 грн нарахованої на підставі Договору транспортування природного газу №  1512000706 від 17.12.2015 за період з травня по грудень 2019 року, а також нарахованих на суму цієї заборгованості 751  218,95 грн пені, 285  726,58 грн - 3% річних, 603  302,68 грн - інфляційних втрат.
77. Як встановлено судами попередніх інстанцій, правовідносини сторін у цій справі виникли з Договору транспортування природного газу №  1512000706 від 17.12.2015, предметом якого є надання послуги транспортування природного газу (до яких, відповідно до пункту 2.3 Договору, належить і послуга замовленої потужності у точках входу та виходу до/з газотранспортної системи), які надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (пункти 2.1. 2.2).
78. Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається з підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (транспортування), які згідно з пунктом 2.8 Договору є його невід`ємною частиною. При цьому Додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу, у ньому визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.
79. Відповідно до пункту 2.6 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі.
80. Вартість послуги - розподіл потужності, розраховується за тарифами, які встановлюються Регулятором (пункт 7.1 Договору).
81. Додатковою угодою №  1 від 29.11.2017 до Договору транспортування внесено зміни до пунктів 8.2, 8.4 Договору, у яких, окрім іншого, погоджено розрахунок вартості додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період газового місяця.
82. Суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами Додатків 1 (розподіл потужності) та 2 (транспортування) до Договору, однак наявний Додаток 3, у якому визначено перелік комерційних вузлів обліку газу.
83. Укладаючи Договір транспортування природного газу, сторони керувалися Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2493, та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2497.
84. Водночас, постановою НКРЕКП №  1437 від 27.12.2017 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" (далі - постанова НКРЕКП №  1437 від 27.12.2017), затверджено зміни до Кодексу ГТС, які набрали чинності з 01.08.2018. Вказаною постановою запроваджено добове балансування на ринку природного газу України та запроваджено роботу інформаційної платформи. 
85. Таким чином, з 01.08.2018 Кодекс ГТС передбачає функціонування інформаційної платформи, яка істотно змінила процедуру взаємодії між суб`єктами ринку природного газу. Функціонування платформи забезпечує Оператор ГТС (функції якого на момент виникнення спірних правовідносин виконувало АТ "Укртрансгаз") задля надання послуг транспортування природного газу відповідно до Кодексу ГТС. Платформа дозволяє автоматизувати процеси електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу - Оператором ГТС, Операторами ГРМ та замовниками послуг транспортування газу. Інформаційна платформа почала працювати в штатному режимі з 01.03.2019. Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №  927/1041/19 та від 15.02.2023 у справі №  904/7654/21.
86. Постановою №  580 від 22.04.2019, яка набрала чинності з 01.05.2019, внесені зміни до Кодексу ГТС, якими, зокрема, змінено періоди доступу до потужності (запроваджено доступ до потужності на період на добу наперед). 
87. Тобто з моменту внесення відповідними постановами НКРЕКП (які є обов`язковими до виконання суб`єктами ринку природного газу відповідно до частин п`ятої, дев`ятої статті 14, пункту 1 частини першої статті 17 Закону "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг", пунктів 1, 7, 11 частини третьої статті 4 Закону "Про ринок природного газу") змін до Кодексу ГТС, зокрема, щодо запровадження інформаційної платформи та замовлення газової потужності на добу наперед (пункт 2 глава 1 розділ ІХ Кодексу ГТС у відповідній редакції), Оператор ГТС фактично був зобов`язаний здійснювати власну діяльність та надавати послуги транспортування природного газу (в тому числі щодо розподілу потужності) саме відповідно до таких змін. 
88. При цьому Верховний Суд у постанові від 20.12.2022 у справі №  904/7656/21 (щодо стягнення заборгованості з оператора ГРМ за послуги з перевищення договірної потужності за період травень-грудень 2019 року) надав висновок про те, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватися правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, навіть якщо відповідні зміни не були внесені до договору транспортування природного газу, укладеного сторонами. Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від цих висновків. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 15.02.2023 у cправі №  904/7654/21.
89. Враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги, що вимога про стягнення основного боргу не ґрунтується на Договорі, оскільки до нього не було внесено зміни, які б врегульовували надання послуги розподілу потужності, оскільки відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил, визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання послуг.
90. За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.
91. Відповідно до пункту 3.2 Договору Оператор має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.
92. Зазначеному праву Оператора кореспондується обов`язок Замовника не перевищувати замовлені потужності, визначені у цьому Договорі, а у разі перевищення договірної потужності здійснити додаткову плату Оператору, в порядку, визначеному цим Договором (пункт 4.1 Договору).
93. Вартість перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця розраховується за формулою наведеною в пункті 8.4 Договору.
94. У пункті 8.4 Договору, в редакції Додаткової угоди №  1 від 29.11.2017, передбачено, що підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді.
95. Оформлення послуг, які надаються за Договором, за винятком послуг балансування, здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов пункту 11.1 Договору.
96. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів Відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень - грудень 2019 року, встановив величину використаних обсягів потужності точок входу/виходу. Як вбачається із звітів про використання замовленої потужності, оскільки Відповідач не надав номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілена потужність на відповідну газову добу, вважається, що Замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності. Відповідні звіти фіксують обсяги перевищення розміру використаної потужності над замовленою подобово.
97. Сумарні обсяги за результатами місяця (період травень - грудень 2019 року) містяться в актах наданих послуг, звітах та рахунках.
98. Замовник не підписав направлені йому Оператором акти наданих послуг та не оплатив рахунки за перевищення замовленої потужності за травень - грудень 2019 року.
99. Вартість послуги - розподіл потужності, розраховується за тарифами, які встановлюються Регулятором (пункт 7.1 Договору).
100. Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для AT "Укртрансгаз", яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01.05.2019. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19 грн за 1 000 куб. метрів на добу без ПДВ.
101. Зазначений тариф затверджено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  2517, згідно з пунктом 4 розділу І якої тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1 000 куб. м (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.
102. За результатами дослідження актів наданих послуг апеляційний суд встановив, що тариф, який застосував Позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим Регулятором у відповідній точці виходу.
103. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період травня - грудня 2019 року, надані Позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості.
104. За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 Цивільного кодексу України, таке має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
105. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
106. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина перша статті 61 Цивільного кодексу України).
107. Згідно з частинами першою, третьою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
108. Відповідно до пунктів 13.1, 13.5 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором. У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
109. Положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
110. Враховуючи обставини прострочення Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності та здійснивши перерахунок, заявлених позивачем до стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції встановив правильність такого розрахунку.
111. Таким чином, встановивши обставини надання Позивачем та отримання Відповідачем послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за період травня - грудня 2019 року, не оплату останнім відповідних послуг, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних.
112. Беручи до уваги викладене, Суд відхиляє доводи скаржника про те, що Позивач не має права стягувати з Відповідача перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця, оскільки така потужність не передбачена Договором і жодних номінацій на розподіл такої потужності він не подавав, з огляду на те, що учасники ринку природного газу обов`язково повинні виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС та те, що, як зазначалось вище, у разі неподання відповідних номінацій, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.12.2022 у справі №  904/7656/21 та від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21.
113. Зазначеним вище спростовуються доводи касаційної скарги щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зазначених у пунктах 13, 71 цієї Постанови.
114. Разом з тим, Верховним Судом відхиляються аргументи скаржника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень Регламенту Комісії (ЄС) №  2017/459 від 16.03.2017 про встановлення мережевого кодексу механізмів розподілу потужності в газотранспортних системах та Регламенту Комісії (ЄС) №  312/2014 від 26.03.2014 про Мережевий кодекс балансування газу в газотранспортних системах, як норми прямої дії, які стали частиною внутрішнього правового режиму України на підставі постанови НКРЕКП від 29.11.2019 №  2586 "Про транспозицію положень актів Європейського Союзу та Енергетичного Співтовариства на ринку природного газу України", враховуючи те, що відповідно до статті 2 (Сфера застосування) Глави 1 Загальні положення Регламенту Комісії (ЄС) №  2017/459 визначено, що цей Регламент застосовується до точок міждержавного з`єднання між Договірними Сторонами. Також він може застосовуватися до точок входу і виходу до третіх країн, у випадку прийняття рішення відповідним національним регулятором. Це положення не застосовується до точок виходу до прямих споживачів та розподільних систем, точок входу з LNG-терміналів та газовидобувних підприємств та точок входу/виходу до/з газосховищ.
Також, відповідно до статті 2 (Сфера застосування) Глави 1 Загальні положення Регламенту Комісії (ЄС) №  312/2014 визначено, що цей Регламент застосовується у зонах балансування в межах території Союзу. Цей Регламент не застосовується у зонах балансування у державах-членах, до яких застосовуються звільнення відповідно до статті 49 Директиви 2009/73/ЄС.
115. Отже, зазначені Регламенти мають загальне застосування у державах-членах Європейського Союзу, а також можуть бути застосовані до точок входу і виходу до третіх країн, у випадку прийняття рішення відповідним національним регулятором. Тобто з прийняттям постанови НКРЕКП від 29.11.2019 №  2586 положення цих Регламентів можуть застосовуватися до точок міждержавного з`єднання з країнами-членами або у зонах балансування в межах території Союзу.
116. Водночас, спірні правовідносини, які виникли у процесі укладення договору транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу. При цьому Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.
117. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень вказаних Регламентів ЄС, як норм прямої дії, не є обґрунтованими.
118. Водночас, Верховний Суд зауважує, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, щодо безпідставності нарахування пені на суму заборгованості з оплати вартості перевищення договірної потужності, не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною другою статті 287 ГПК України, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.
119. Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, підстави вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права чи порушив норми процесуального права, а також підстави для скасування оскаржуваної постанови та залишення в силі рішення суду першої інстанції відсутні.
120. Інші доводи касаційної скарги Суд відхиляє, оскільки вони не мають вирішального значення для правильного вирішення цього спору та / або не підпадають під правове регулювання частини другої статті 287 ГПК України, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.
121. Водночас Верховний Суд бере до уваги та вважає частково прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, в якій вони не суперечать мотивам цієї Постанови.
122. Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.
123. Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
124. У справі "Трофимчук проти України" (№  4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
125. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
126. Зважаючи на те, що підстава для касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі №  909/847/21 за касаційною скаргою АТ "Івано-Франківськгаз" на постанову суду апеляційної інстанції з цієї підстави.
127. Відповідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
128. Оскільки в ході касаційного розгляду не було виявлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушень судом норм процесуального права, то і підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у касаційному провадженні, яке відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, також не має.
129. Взявши до уваги викладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Щодо судових витрат
130. З огляду на висновок Верховного Суду про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Відповідача в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України та залишення касаційної скарги Відповідача без задоволення в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Закрити касаційне провадження у справі №  909/847/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 відкрите з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі №  909/847/21 з підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.
3. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі №  909/847/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Суховий 

Судді                                                                                                    І. Берднік 

                                                                                                    В. Зуєв