ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року 
м. Київ

Справа № 924/1351/20 (924/214/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Картере В. І.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

учасники справи не з`явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів"
про стягнення витрат на правничу допомогу

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів"
до
1. Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів",
2. Окремого структурного відділу "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів"
про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням

у межах справи про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

ВСТАНОВИВ:

Історія справи та короткий зміст судових рішень

1. У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" (далі - ТзОВ "Технопарк Проскурів", позивач, заявник) звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (далі - КП "Агрофірма "Проскурів", відповідач 1) та  Окремого структурного відділу "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" (далі - ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів", відповідач 2) про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

2. 26.01.2023 Господарський суд Хмельницької області ухвалив рішення у справі № 924/1351/20 (924/214/22), яким позов ТзОВ "Технопарк Проскурів" задовольнив. Зобов`язав КП "Агрофірма "Проскурів" та ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв. м; піднавіс - 255 кв. м; піднавіс (склад) -  52,60 кв. м (а саме:                 піднавіс 23 кв. м, склад - 11,04 та 18,56 кв. м); піднавіс - 53 кв. м, розташованого за адресою: 29021, м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, на користь ТзОВ "Технопарк Проскурів". Стягнув з                          КП "Агрофірма "Проскурів" та ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" на користь ТзОВ "Технопарк Проскурів" витрати по оплаті судового збору в сумі 1 240,50 грн (відповідно з кожного).

3. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 05.04.2023 рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі                № 924/1351/20 (924/214/22) залишив без змін.

4. 01.05.2023 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі                         № 924/1351/20 (924/214/22), в якій просив оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТзОВ "Технопарк Проскурів".

5. Постановою від 25.05.2023 Верховний Суд залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржену постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 та рішення                  Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі                               № 924/1351/20 (924/214/22) - без змін.

Короткий зміст заяви про стягнення витрат на правничу допомогу

6. У відзиві на касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду 19.05.2023,                              ТзОВ "Технопарк Проскурів" заявило про намір стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, які будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

7. 26.05.2023 на електронну адресу Верховного Суду надійшла заява                     ТзОВ "Технопарк Проскурів" про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій позивач просить стягнути з відповідачів 1, 2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

Рух справи

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви у справі № 924/1351/20 (924/214/22) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 26.05.2023.

9. З огляду на перебування судді Пєскова В. Г. у відпустці, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/1351/20 (924/214/22) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Білоус В. В., Картере В. І., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями                   від 29.05.2023.

10. Ухвалою від 30.05.2023 Верховний Суд призначив розгляд заяви                           ТзОВ "Технопарк Проскурів" на 01.06.2023.

11. У судове засідання 01.06.2023 учасники справи не з`явилися. При цьому, 31.05.2023 на електронну адресу Верховного Суду надійшла заява позивача, в якій він просить суд провести розгляд поданої ним заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за його відсутності. 

12. Частиною третьою статті 244 ГПК України передбачено строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, який законодавцем визначено протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

13. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). 

14. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у судовому засіданні 01.06.2023 за відсутності представників учасників справи.

Доводи поданої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу

15. ТзОВ "Технопарк Проскурів" у поданій ним заяві про стягнення витрат на правничу допомогу зазначає про понесення ним у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції та переглядом судових рішень в касаційному порядку витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
(КП "Агрофірма "Проскурів")

16. КП "Агрофірма "Проскурів" у запереченні на заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу просить зменшити розмір витрат, який підлягає відшкодуванню до 1 000,00 грн, зазначаючи, зокрема, таке:
- правова позиція ТзОВ "Технопарк Проскурів" була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду спору судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а адвокатське об`єднання надавало правову допомогу позивачу в усіх інстанціях, тому було обізнане з усіма деталями справи;
- визначена договором вартість правової допомоги, де вартість однієї години роботи у суді вищої касаційної інстанції є більшою за вартість у нижчій інстанції, тому є неспівмірною;
-  позиції сторін у цій справі не змінювалися, адвокату не було необхідно додатково вивчати обставини та їх правову кваліфікацію, тому відсутні підстави застосовувати наведений розрахунок вартості та положення про фіксований гонорар в розмірі 22 000,00 грн, який є ще більшим, оскільки такий розрахунок та розмір є необґрунтованими, не є необхідними реальними та розумними.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані положення законодавства

17. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

18. У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

19. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

20. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

21. Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

22. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                            1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);                      3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

23. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
24. За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої                    статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

25. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

26. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

27. Із наявних матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Технопарк Проскурів" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму                   22 000,00 грн у зв`язку з розглядом справи додано до заяви про стягнення цих витрат такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 11.04.2022 № 55 та копію додатку до договору від 02.05.2023; копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.05.2023.

28. Згідно з договором про надання правничої допомоги від 11.04.2022 № 55, укладеним між адвокатом Керницькою І.  Р. та ТзОВ "Технопарк Проскурів"  (клієнт), сторони узгодили таке:
- адвокат бере на себе зобов`язання усіма законодавчими методами та способами надати необхідні правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити послуги адвоката (гонорар) та компенсувати фактичні витрати на надання правової допомоги в обсязі та на умовах визначених договором           (пункт 1.1);
- адвокат надає правову допомогу клієнту у вигляді, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; представництва інтересів клієнта в усіх судових органах (пункт 1.2.); 
- клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість отриманих послуг за договором. Винагорода адвоката за надання правової допомоги (гонорар) обчислюється виходячи з витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата. Вартість однієї години роботи адвоката встановлюється сторонами у додатку до договору. У будь-якому випадку гонорар адвоката не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який встановлюється сторонами у додатку до договору. У разі, якщо після розрахунку гонорару відповідно до пункту 3.2. цього договору (за погодинною оплатою) розмір гонорару буде більшим, ніж фіксований розмір гонорару, встановлений сторонами у відповідному додатку, оплаті підлягає гонорар, який розрахований відповідно до пункту 3.2. цього договору (пункти 2.5, 3.2 - 3.4).

29. У додатку від 02.05.2023 № 3 до договору про надання правової допомоги сторони погодили вартість однієї години роботи адвоката: 
- 2 000,00 грн - за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції та надання іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою в суді першої інстанції, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів та заяв по суті справи тощо, а також під час досудового врегулювання спору;
- 3 000,00 грн - за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції та надання іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою в суді апеляційної  інстанції, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів та заяв по суті справи тощо;
- 4 000,00 грн - за представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції та надання іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою в суді касаційної інстанції, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів та заяв по суті справи тощо.

30. Крім того, у пункті 2 додатку від 02.05.2023 № 3 до договору про надання правової допомоги сторони погодили, що гонорар адвоката відповідно до   пункту 3.3 договору не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який становить 22 000,00 грн.

31. Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)            від 26.05.2023 адвокат Керницька І. Р. надала, а ТзОВ "Технопарк Проскурів" за період з 02.05.2023 по 25.05.2023 на підставі договору прийняло такі послуги:              1) підготовка відзиву на касаційну скаргу в межах справи № 924/1351/20 (924/214/22) (аналіз позицій Верховного Суду, на які здійснює посилання скаржник та інших судових рішень Верховного Суду, що регулюють подібні правовідносини) - 5 годин (20 000,00 грн); 2) участь у судових засіданнях Касаційного господарського суду у справі № 924/1351/20 (924/214/22) від: 25.05.2023 об 13:15 (2 000,00 грн). Всього вартість виконаних робіт (наданих послуг) - 22 000,00 грн.

32. Доказів оплати послуг з надання правової допомоги ТзОВ "Технопарк Проскурів" не надало, що за усталеною правовою позицією не перешкоджає відшкодуванню таких витрат, а доводи позивача про протилежне суперечать відповідним висновкам Верховного Суду викладеним, зокрема, у постановах  від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

33. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі                    № 922/1964/21 відступила від раніше сформованого висновку у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 щодо оцінки інформації в акті приймання правничої допомоги та зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

34. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див пункт 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

35. Отже, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що ТзОВ "Технопарк Проскурів" згідно з вимогами статті 74 ГПК України довело обставини надання йому послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи.

36. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

37. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої                     допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина                   п`ята статті 126 ГПК України).

38. Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

39. Виходячи з наведеного, колегія суддів касаційної інстанції враховує подані КП "Агрофірма "Проскурів" доводи про неспівмірність розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу через невідповідність їх вимогам необхідності, реальності розумності, а тому щодо заявленого ТзОВ "Технопарк Проскурів" до відшкодування розміру цих витрат Верховний Суд зазначає таке.

40. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. 

41. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

42. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

43. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою      статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

44. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі       № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі                       № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. 

45. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). 

46. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях                           від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

47. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18,        від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

48. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі                           № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписів статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

49. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

50. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

51. При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

52. Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

53. У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

54. Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17). 

55. З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, Верховний Суд враховує, що як під час розгляду справи у Верховному Суді представництво інтересів ТзОВ "Технопарк Проскурів" здійснювалося тим самим адвокатським об`єднанням , правова позиція позивача практично не змінювалася, а підготовка відзиву на касаційну скаргу в значній своїй мірі охоплювалася раніше ним поданими до суду поясненнями у справі щодо заявлених вимог, відзивом на апеляційну скаргу.

56. Отже, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що розмір заявлених  ТзОВ "Технопарк Проскурів" витрат на професійну правничу допомогу у сумі             22 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.

57. Ураховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, Верховний Суд керуючись статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати ТзОВ "Технопарк Проскурів" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції підлягають розподілу частково у сумі 10 000,00 грн, які належить стягнути з відповідачів 1, 2 (по 5 000,00 грн з кожного відповідачів).

Висновки за результатами розгляду заяви

58. За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача.

59. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

60. З огляду на те, що постановою Верховного Суду від 25.05.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржену постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 та       рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у                                    справі № 924/1351/20 (924/214/22) - без змін, згідно з правилами                        статті 129 ГПК України з КП "Агрофірма "Проскурів" та ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" підлягають стягненню витрати ТзОВ "Технопарк Проскурів" на професійну правничу допомогу у  сумі 10 000,00 грн (по 5 000,00 грн з кожного із відповідачів).
На підставі викладеного та керуючись статтями 123, 129, 234, 235, 244, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"                                         (вул. Камянецька, 257, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код - 03788891) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" (вул. Володимира Глушенкова, 11,               м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний                               код - 43631478) - 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з Окремого структурного відділу "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" (вул. Камянецька, 257, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код - 42709988) на користь Товариства з             обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" (вул. Володимира Глушенкова, 11, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код - 43631478) - 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. О. Банасько

Судді                                                                                                    В. В. Білоус

                                                                                                    В. І. Картере