ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №  911/682/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
позивача за зустрічним позовом - товариства з обмеженою відповідальністю "Манад" (далі - ТОВ "Манад", позивач за зустрічним позовом, скаржник-1) -  Макарчук Р.С. (самопредставництво), ОСОБА_1 (самопредставництво), 
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Ічня Екопродукт" (далі - ТОВ "Ічня Екопродукт", відповідач за зустрічним позовом, скаржник-2) - Копусь А.А. (адвокат), Муляр Є.Г. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ТОВ "Манад" і ТОВ "Ічня Екопродукт"
на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022 (головуючий - суддя Бабкіна В.М.)
та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 (головуючий - суддя Чорногуз М.Г., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.),

касаційну скаргу ТОВ "Манад"
на постанову (додаткову) Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 (головуючий - суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.)

у справі №911/682/21

за зустрічним позовом ТОВ "Манад"
до ТОВ "Ічня Екопродукт"
про стягнення штрафних санкцій та збитків у розмірі 9 155 029,74 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ВСТУП

Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій та збитків.

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. ТОВ "Манад" звернулося до суду із зустрічної позовною заявою до ТОВ "Ічня Екопродукт" про стягнення штрафних санкцій та збитків, у тому числі неустойки у вигляді штрафу за прострочення поставки кукурудзи, неустойки у вигляді штрафу за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, збитків у вигляді додаткових витрат, понесених ТОВ "Манад" внаслідок вимушеного поповнення свого електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту, збитків у вигляді втраченої вигоди, збитків у вигляді додаткових витрат внаслідок заміщення недопоставленого товару аналогічним товаром.

1.2. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за зустрічним позовом неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором поставки щодо поставки кукурудзи в повному обсязі у строк, встановлений договором. 

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2022, яке залишено без змін Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №911/682/21, зустрічні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Ічня Екопродукт" на користь ТОВ "Манад" 481 950 грн штрафу за прострочення поставки кукурудзи, 3 780 000 грн штрафу за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, 1 890 000 грн втраченої вигоди, 650 250 грн збитків у вигляді додаткових витрат, понесених внаслідок заміщення непоставленого товару аналогічним товаром, 102 033 грн судового збору.

2.2. Постановою (додатковою) Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 у справі №911/682/21 заяву ТОВ "Ічня Екопродукт" про відшкодування витрат на правову допомогу задоволено та стягнуто з ТОВ "Манад" на користь ТОВ "Ічня Екопродукт" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг

3.1. ТОВ "Манад", посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить про таке:

- скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 в частині стягнення ТОВ "Ічня Екопродукт" на користь ТОВ "Манад" 481 950 грн штрафу за прострочення поставки кукурудзи, 650 250 грн збитків у вигляді витрат на придбання аналогічного товару в іншого постачальника, в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення збитків у розмірі 1 464 827 грн понесених внаслідок вимушеного поповнення електронного рахунку для збільшення реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ;
- прийняти нову постанову, якою зустрічний позов задовольнити повністю та стягнути з ТОВ "Ічня Екопродукт" на користь ТОВ "Манад" 589 950 грн штрафу за прострочення поставки кукурудзи, 1 160 252,74 грн збитків у вигляді витрат на придбання аналогічного товару в іншого постачальника, 1 464 827 грн збитків у вигляді додаткових витрат понесених ТОВ "Манад" внаслідок вимушеного поповнення  свого електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту;
- в іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022 у справі №911/682/21 залишити без змін;
- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача ТОВ "Ічня Екопродукт".

3.2. ТОВ "Ічня Екопродукт", посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить про таке:

- скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 у справі №911/682/21 повністю;
- скасувати частково рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022 у справі №911/682/21 в частині стягнення ТОВ "Ічня Екопродукт" на користь ТОВ "Манад" 240 975 грн частину штрафу за прострочення поставки кукурудзи, 3 780 000 грн штрафу за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, 1 890 000 грн втраченої вигоди, 650 250 грн збитків у вигляді додаткових витрат, понесених внаслідок заміщення непоставленого товару аналогічним товаром;
- ухвалити в цій частині нове рішення, відповідно до якого зменшити стягнення договірно неустойки (штрафу) за прострочення поставки товару до 240 975 грн, в іншій частині позовних вимог, а саме у стягненні договірної неустойки (штрафу) в сумі 3 780 000 грн за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, стягненні збитків у вигляді втраченої вигоди у сумі 1 890 000 грн, а також збитків у вигляді додаткових витрат внаслідок заміщення недопоставленого товару аналогічним товаром у розмірі 350 250 грн відмовити позивачу за зустрічним позовом повністю;
- судові витрати, пов`язані з розглядом справи у Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, а також Касаційному господарську суді у складі Верховного Суді, в тому числі зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу, покласти на позивача за зустрічним позовом. 

3.3. ТОВ "Манад", посилаючись на ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови (додаткової) з порушенням норм процесуального права, просить постанову (додаткову) Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 у справі №911/682/21 скасувати та здійснити новий розподіл судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн, понесені у Північному апеляційному господарському суді, покласти на ТОВ "Ічня Екопродукт".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи осіб, які подали касаційні скарги

4.1. На обґрунтування своєї правової позиції ТОВ "Манад" вважає, що оскаржувані судові рішення зі справи підлягають скасуванню з підстав передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки:

- при ухваленні порушено норми процесуального права, зокрема статті 13, 15, 74, частини перша, друга статті 75 ГПК України, а саме порушено принцип рівності та змагальності сторін (суд поклав на позивача обов`язок доказування кількості товару при обставинах визнання відповідачем у заяві по суті (у відзиву на позовну заяву визнано обов`язок поставки товару у кількості 3 300 м/т як того очікував позивач) при відсутності відмови відповідача від визнання цієї обставини та відсутності ухвали про прийняття відмови від визнання обов`язку у постанові товару у кількості 3 300 м/т;
- неправильного застосування судами статей 662, 669 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без врахування висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.04.2018 у справі №916/804/17 щодо обов`язку постачальника здійснити поставку товару у кількості за вибором покупця, якщо умовами договору знаками +/- % передбачено право покупця обирати остаточну кількість товару яка має бути поставлено;
- відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України статей 224- 226 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у правовідносинах щодо понесення збитків у вигляді додаткових витрат пов`язаних з поповненням коштів електронного рахунку в Системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА ПДВ) зі свого банківського рахунку обігових коштів, у причинно-наслідковому зв`язку з нездійснення своєчасної реєстрації податкових накладних ПДВ у строки обумовлені договором, що призвело до ненадходження сум ПДВ в СЕА ПДВ і не збільшення реєстраційного ліміту для реєстрації вже своїх податкових накладних на користь свого покупця і необхідності вимушеного понесення витрат зі свого банківського рахунку на електронний рахунок в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту і реєстрації своєї податкової накладної на користь покупця.

4.2. У поданій касаційній скарзі ТОВ "Ічня Екопродукт" з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження спірних судових рішень зі справи, зазначає судами першої та апеляційної інстанції не було правильно застосовано:

- статтю 611 ЦК України та статтю 244 ГК України та не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 21.09.2022 у справі №911/589/21, від 23.02.2022 у справі №922/2897/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 22.06.2022 у справі №904/5328/21, від 30.05.2018 у справі №750/8676/15, від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц, від 10.06.2020 у справі №910/12204/17;
- статтю 551 ЦК України та статтю 233 ГК України та не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 26.09.2018 у справі №752/15421/17, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 16.03.2021 у справі №922/266/20, від 09.02.2023 у справі №922/4121/20, від 15.02.2023 у справі №920/437/22.

4.2.1. Також скаржник-2 у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження спірних судових рішень зі справи, зазначає, що: судами першої та апеляційної інстанцій неналежним чином проаналізовано характер правовідносин між сторонами і помилково вирішено притягнути відповідача за зустрічним позовом до господарської відповідальності за вчинення порушення у сфері публічно-правових відносин, що є недопустимим та порушує положення статті 61 Конституції України, а відтак й публічний порядок. Так сторони договору передбачили обов`язок постачальника зареєструвати податкові накладні в 5-денний термін, що власне є значно коротшим, ніж термін, встановлений статтею 201.10 Податкового кодексу України. Порушення 5-денного терміну визначалося покупцем як господарське правопорушення і на його думку стало підставою для стягнення штрафу з відповідача за зустрічним позовом. Водночас скаржник зазначає на відсутності правового висновку у подібних правовідносинах.

4.3. На обґрунтування своєї правової позиції ТОВ "Манад" вважає, що оскаржувана додаткова постанова апеляційного суду зі справи є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки ухвалена з порушенням пункту 12 частини четвертої статті 12, пункту 2 частини четвертої та частини п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України та всупереч правовим позиціям викладених Верховним Судом у постановах від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 16.03.2023 у справі №927/153/22.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Манад" заперечило проти доводів скаржника-2, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив відмовити у її задоволенні.

5.2. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Ічня Екопродукт" заперечило проти доводів скаржника-1, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив відмовити у її задоволенні.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.10.2020 ТОВ "МАНАД" (покупець) і ТОВ "ІЧНЯ ЕКОПРОДУКТ" (постачальник) укладено договір поставки №246 (далі - Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію власного виробництва, а саме - кукурудзу 3-го класу, врожаю 2020 року, насипом (товар), а покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату товару (пункт 1.1);
- для виконання взятих на себе зобов`язань в частині податкових застережень, сторони дійшли згоди про таке: 
- постачальник зазначає, що ознайомлений з нормою законодавства щодо виникнення у покупця права на податковий кредит у разі наявності факту реєстрації постачальником податкової накладної в ЄРПН та постачальник зобов`язується вживати всіх заходів, спрямованих на формування покупцем податкового кредиту (підпункт 1.5.3 пункту 1.5);
постачальник визнає, що податковий кредит (пункт 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України [далі - ПК України]) для покупця з точки зору цивільного законодавства є грошовими коштами (об`єктом цивільних прав) згідно зі статтею 192 ЦК України, та визначається як сума коштів, на яку покупець має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначену згідно з  розділом V ПК України або поповнити свої обігові кошти за рахунок бюджетного відшкодування від`ємного значення з ПДВ (підпункт 1.5.4 пункту 1.5); 
постачальник зобов`язаний скласти ПН/РК на дату виникнення податкових зобов`язань, згідно з пунктом 187.1 статті 187, пункту 198.2 статті 198 ПК України, у день виникнення таких податкових зобов`язань та зареєструвати ПН та/або РК в ЄРПН протягом 5-ти робочих днів із обов`язковим зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД та обов`язковим наданням покупцю ПН/РК та підтвердження про їх реєстрацію в ЄРПН. У разі порушення цього пункту, постачальник несе відповідальність згідно з пунктом 8.1 Договору (підпункт 1.5.5 пункту 1.5);
у разі неможливості формування покупцем податкового кредиту (отримання грошових коштів) та/або неможливості декларування зазначених сум у податковій звітності з ПДВ та/або неможливості отримання сум бюджетного відшкодування ПДВ та/або неможливості підтвердження покупцем перед своїми контрагентами інформації про належно виконані податкові зобов`язання постачальника перед покупцем зокрема але не виключно внаслідок: а) несвоєчасного (порушення строку) складання та реєстрації постачальником ПН та/або РК у ЄРПН, складання ПН/РК з помилками, та/або з порушеннями, недотримання правил реєстрації ПН/РК в ЄРПН; б) зупинення реєстрації ПН та/або РК у ЄРПН та/або прийняття органами податковими органами рішення про відмову і реєстрації ПН/РК у ЄРПН та/або відмови компетентними органами у задоволенні скарги про скасування рішення про відмову у реєстрації ПН/РК, визнається сторонами як збитки покупця у вигляді втрачених доходів (упущеної вигоди), що розглядається сторонами як імперативне положення та постачальник несе відповідальність перед покупцем згідно з пунктами 7.1, 7.3, 7.8, 8.3 Договору. У випадку зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН постачальник зобов`язаний, зокрема, вчинити дії, передбачені пунктами 5.8, 8.2 Договору (підпункт 1.5.6 пункту 1.5); 
у випадку зупинення реєстрації ПН або РК в ЄРПН за рішенням податкових органів постачальник зобов`язаний в день отримання квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН повідомити покупця та не пізніше наступного дня з дня отримання квитанції про зупинення ПН/РК вжити всіх передбачених чинним законодавством заходів спрямованих на реєстрацію ПН/РК у ЄРПН. У випадку відмови податковими органами у реєстрації ПН/РК У ЄРПН, постачальник зобов`язаний з дня наступного, що слідує за днем отримання рішення про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН, вжити заходів до оскарження такого рішення та надати підтвердження покупцю про вжиті заходи оскарження не пізніше наступного дня подання відповідної скарги/позову. За не вчинення дій, передбачених цим пунктом, постачальник несе відповідальність, передбачену пунктом 8.1 Договору (підпункт 1.5.7 пункту 1.5);
- кількість товару  3000 метричних тонн +/- 10% за вибором покупця. Зазначена кількість може змінюватись за згодою сторін з оформленням відповідної додаткової угоди до Договору (пункт 3.1);
- ціна товару за Договором становить 5 250 грн без ПДВ за 1 тонну, ПДВ складає 1 050 грн за 1 тонну, всього з ПДВ - 6 300 грн за 1 тонну, за умови, що якість та кількість товару відповідає вимогам, встановленим у пунктах 2.1 та 3.1 Договору. За погодженням сторін ціна може бути переглянута, що затверджується письмово додатковою угодою до Договору, що є його невід`ємною частиною (пункт 4.1);
- загальна сума договору з ПДВ складає 18 900 000 грн, з яких 3 150 000 грн ПДВ, +/- 10% в опціоні покупця в залежності від фактично поставленої кількості товару (пункт 4.2);
- оплата за товар здійснюється покупцем в українській гривні, шляхом перерахування суми на банківський рахунок постачальника у спосіб і порядок, встановлений у пункті 5.2 Договору (пункт 5.1);
- оплата за товар здійснюється покупцем у два етапи таким чином: 
83,33% вартості товару покупець оплачує на підставі рахунку-фактури та заявки постачальника, отриманих за правилами відповідно до пункту 11.4 Договору протягом 5-ти банківських днів з дня, що слідує за днем надання документів для оплати; 
16,67% вартості товару покупець оплачує після приймання товару згідно з пунктами 2.1, 2.2, 3.1, 4.1, дотримання вимог пунктів 6.1, 6.2, 6.9, 6.10, 11.3 Договору, надання товарно-транспортних видаткових накладних та реєстрації ПН/РК у ЄРПН згідно з пунктом 1.5.5 Договору, протягом 5-ти банківських днів, з дня надання квитанції про реєстрацію ПН/РК у ЄРПН за правилами згідно з пунктом 11.4 Договору або через систему електронного документообігу «M.E.D.o.c» або в паперовій формі (пункт 5.2);
- постачальник зобов`язується протягом 5-ти робочих днів відповідно до підпункту 1.5.5 пункту 1.5 Договору вчинити дії, спрямовані на реєстрацію ПН/РК в ЄРПН (пункт 5.3);
- у разі порушення (часткового або повного невиконання та/або неналежного виконання) умов пунктів 1.1 - 1.2, 1.5 (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), 2.1 - 2.3; 3.1, 5.3, 6.1 - 6.4, 6.7, 11.1 Договору покупець має право затримати оплату товару до моменту належного виконання в повному обсязі постачальником умов пунктів 1.1 - 1.2, пункту 1.5 (в частині реєстрації ПН/РК в ЄРПН), а також пунктів 2.1 - 2.3, 3.1, 5.3, 6.1 - 6.4, 6.7, 11.1 Договору (пункт 5.6);
- у разі настання випадку, передбаченого підпунктом б) підпункту 1.5.6 пункту 1.5 Договору, якщо податковими органами зупинено реєстрацію ПН та/або РК у ЄРПН, сторони діють у відповідності до вимог пункту 8.2 Договору (пункт 5.8);
- у разі порушення постачальником умов підпунктів 1.5.4, 1.5.6, 1.5.7 пункту 1.5 Договору, якщо це призвело до неможливості формування покупцем податкового кредиту, визнається сторонами як збитки покупця у вигляді втрачених доходів (упущеної вигоди) в сумі втраченого податкового кредиту, збитки підлягають відшкодуванню постачальником незалежно від застосування неустойки у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 8.3 Договору (пункт 7.3);
- строк поставки кукурудзи у кількості 3 000 м/т +/-10% за вибором покупця з 12.10.2020 по 30.11.2020 включно (пункт 6.1);
- товар/кукурудза поставляється на умовах FCA франко-автомобіль та/або франко-вагон (Правила Інкотермс 2010), за вибором покупця (пункт 6.2);
- сторони домовились, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню, входять витрати, понесені покупцем внаслідок невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за Договором, витрати здійснені постачальником, у тому числі сплата податкових нарахувань та штрафів, штрафних санкцій іншим контрагентам, вартість додаткових робіт, витрачених матеріалів, а також не одержані доходи, у тому числі кошти податкового кредиту/бюджетного відшкодування ПДВ, які він одержав би, якби зобов`язання постачальника за Договором були виконані останнім належним чином (пункт 7.1);
- у разі невиконання постачальником умов пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 6.1, 6.2, 7.1, 11.1 Договору постачальник відшкодовує покупцю втрачену вигоду в розмірі десяти відсотків від суми Договору, зазначеної у пункті 4.2 Договору, а за порушення вимог підпунктів 1.5.4 - 1.5.7 пункту 1.5 Договору - в сумі втраченого податкового кредиту (пункт 7.8);
- у разі порушення вимог підпункту 1.5.5 (щодо строків реєстрації ПН/РК) та підпункту 1.5.7 (щодо оскарження рішень про зупинення реєстрації ПН/РК) пункту 1.5 Договору, порушення та/або настання обставин, передбачених пунктом 7.2 Договору, постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі двадцяти відсотків від суми, зазначеної у пункті 4.2 Договору (пункт 8.1);
- у випадку настання обставин, передбачених підпунктом б) підпункту 1.5.6 пункту 1.5 Договору в частині зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН, до постачальника застосовується штрафна санкція в сумі 20%, що дорівнює сумі ПДВ, сплаченої покупцем та яка зазначена в ПН/РК, реєстрацію якої зупинено в ЄРПН, та яку постачальник зобов`язується повернути покупцю на банківський рахунок протягом 5-ти робочих днів з дня зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН. У разі прийняття рішення податковим органом про реєстрацію ПН/РК у ЄРПН, сплачена/повернута сума постачальником підлягає поверненню покупцем на банківський рахунок постачальника протягом 5-ти робочих днів з дня отримання від постачальника підтвердження про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. У випадку невиконання постачальником цих вимог, штрафна санкція підвищується кожного п`ятого дня прострочення на 10% (десять відсотків) порівняно із попереднім періодом, протягом якого сума мала бути сплачена постачальником (пункт 8.2);
- у разі порушення та/або настання обставин, передбачених підпунктами а), б) підпункту 1.5.6, підпунктів 1.5.4, 1,5.7 пункту 1.5, пунктів 7.3, 7.8 Договору, постачальник додатково сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в сумі п`ятдесяти відсотків суми коштів податку на додану вартість, яку покупцем не було включено та/або за рахунок якої неможливо сформувати/віднести до податкового кредиту (пункт 8.3);
- за не поставку товару в строк, зазначений у пункті 6.1 Договору, постачальник зобов`язується сплатити покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого, у тому числі недопоставленого товару. Штраф за цим пунктом Договору сплачується незалежно від заподіяних покупцю збитків (пункт 8.5);
- сторони досягли згоди за всіма істотними умовами Договору та домовились, що метою Договору є отримання ними доходу (прибутку) внаслідок поставки постачальником товару покупцю, який має намір його реалізувати з метою отримання доходу (прибутку), та сторони докладатимуть всіх зусиль для належного виконання умов Договору, нестимуть відповідальність у розмірах та в межах умов Договору, а у разі не врегульованих Договором питань відповідальності - в межах, визначених чинним законодавством. Сторони домовились, що положення підпункту 6.11.3, пунктів 7.8, 8.7 Договору мають імперативний характер (пункт 11.1);
- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 11.2);
- сторони погодили, що зміни та доповнення вносяться до Договору за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до Договору (пункт 11.5);
- сторони погодили, що постачальник і покупець стверджують, що однаково розуміють значення і умови Договору та його правові наслідки; Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; волевиявлення сторін є вільним і відповідає внутрішній волі; Договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину; сторони не обмежені у праві вчиняти правочини, не перебувають у хворобливому стані, не страждають у момент укладення Договору на захворювання, не перебувають під впливом лікарських та інших препаратів, що перешкоджають усвідомленню його суті; діють добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, вільне володіння українською морою дозволяє кожному із них правильно зрозуміти зміст Договору; вони можуть самостійно прочитати та підписати Договір; Договір не суперечить правам та інтересам сторін. У випадку встановлення статутом постачальника або законом обмежень, у тому числі - щодо вчинення значного правочину, постачальник зобов`язаний вчинити заходи, спрямовані на усунення таких обмежень, при цьому покупець не несе і не може нести ризики невчинення дій постачальником, які він зобов`язаний був вчинити для зняття таких обмежень. Сторони також домовились, що у випадку наявності у постачальника обмежень щодо підписання договорів (вчинення правочинів) сторони вважають, що схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину за Договором можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено. Схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину, зокрема, але не виключно, прийняття оплати за товар, відвантаження товару тощо (пункт 11.9).

6.2. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановлено, що станом на 14.12.2020 ТОВ "Ічня Екопродукт" зареєструвало податкові накладні за податковими зобов`язаннями в сумі 977 298 грн, а саме: 

- від 18.11.2020 №4 на суму ПДВ 495 173 грн мала бути зареєстрована в ЄРПН з 19.11.2020 по 25.11.2020, однак фактично зареєстрована 14.12.2020 з простроченням реєстрації на 18 календарних днів; 
- від 21.11.2020 №8 на суму ПДВ 173 635 грн мала бути зареєстрована в ЄРПН з 23.11.2020 по 27.11.2020, однак фактично зареєстрована 14.12.2020 з простроченням реєстрації на 16 календарних днів; 
- від 24.11.2020 №9 на суму ПДВ 308 490 грн мала бути зареєстрована в ЄРПН з 25.11.2020 по 01.12.2020, однак фактично зареєстрована 14.12.2020 з простроченням реєстрації на 12 календарних днів.

6.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.11.2020 у зв`язку із невиставленням ТОВ "Ічня Екопродукт" у період з 19.11.2020 по 30.11.2020 рахунків-фактур для здійснення подальшої поставки товару, ТОВ "Манад" платіжним дорученням №886 здійснено оплату за 410 м/т кукурудзи в розмірі 83,33% вартості товару на суму 2 152 500 грн, у тому числі ПДВ 358 750 грн. Вказані кошти ТОВ "Манад" перерахувало постачальнику для здійснення наступних поставок товару (кукурудзи) у відповідності до вимог пункту 3.1 Договору, з урахуванням свого права опціону на вибір +10% (+300 м/т) для досягнення остаточної кількості товару в обсязі 3 300 м/т.

6.4. ТОВ "Ічня Екопродукт" повернуло отримані кошти ТОВ "Манад" із призначенням платежу: "повернення зайво перерахованої оплати за кукурудзу 410 тон (83,33% вартості товару) зг.дог.246 від 12.10.2020 р. у тому числі ПДВ 20% - 358750,00 грн", що підтверджується банківською випискою за 01.12.2020.

6.5. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що як слідує з матеріалів справи, 19.01.2021 ТОВ "Манад" звернулось до ТОВ "Ічня Екопродукт" листом №33/01-2021 із вимогою здійснення поставки кукурудзи у кількості 682,50 м/т, з урахуванням свого права на вибір поставки кукурудзи +10% відповідно до положень пункту 3.1 Договору, для повного виконання Договору у кількості 3 300 м/т.

6.6. У відповідь на вказаний лист відповідачем за зустрічним позовом направлено листа від 25.01.2021 №1, в якому висунуто вимогу оплатити негайно 2 892 750 грн, у тому числі ПДВ 482 125 грн, за вже поставлений товар/кукурудзу у кількості 2617,52 м/т, як передумову для поставки 382 м/т, та виставлено рахунок-фактуру від 25.01.2021 №1 із заявкою від 25.01.2021 №3 на оплату 382 м/т в сумі 2 406 600 грн, у тому числі ПДВ 401 100 грн.

6.7. ТОВ "Манад" 02.02.2021 вдруге звернулося до ТОВ "Ічня Екопродукт" з листом №37/02-2021, в якому зазначалося, що останнім порушено умови Договору щодо кількості товару та строків його постачання, що, у свою чергу, відповідно до умов пунктів 5.2 та 5.6 Договору зумовило ненастання у ТОВ "Манад" обов`язку з оплати отриманого товару в розмірі 16,67% до моменту усунення порушень та дає підстави для притримання здійснення оплати за товар до моменту усунення порушень, які допустило ТОВ "Ічня Екопродукт", а також зазначалося про відповідальність за порушення умов Договору. Також повторно було висунуто вимогу про здійснення відповідачем за зустрічним позовом допоставки товару у кількості 682,50 м/т для досягнення кількості 3 300 м/т та зазначалося, що з моменту усунення даного порушення ТОВ "Манад" повністю виконає своєї зобов`язання з оплати 16,67% вартості за вже поставлений товар в сумі 2 892 750 грн з ПДВ та здійснить остаточну оплату у повному обсязі за допоставлений товар у кількості 682,50 м/т.

6.8. ТОВ "Манад" 03.02.2021 направлено ТОВ "Ічня Екопродукт" лист №41/02-2021 із пропозицією надати графік відвантаження недопоставленої кількості товару/кукурудзи (682,50 м/т) із пункту поставки ТОВ «Комбікормник», який (графік) ТОВ "Манад" просило надати протягом 5-ти календарних днів.

6.9. ТОВ "Ічня Екопродукт" на адресу ТОВ "Манад" направлено лист від 08.02.2021 №2 про виконання умов Договору, за змістом якого постачальник зазначав, що для подальшого отримання 382 м/т кукурудзи 3 класу ТОВ "Манад" має сплатити на рахунок ТОВ "Ічня Екопродукт" такі платежі: 
1) негайно 2 892 750 грн, у тому числі ПДВ 482 125 грн, заборгованості за поставлені  2 617,52 м/т товару; 
2) згідно з пунктом 5.2 Договору 2 406 600 грн, у тому числі ПДВ 401 100 грн, на підставі рахунку на оплату від 25.01.2021 №1 та заявки постачальника від 25.01.2021 №3.

6.10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з пунктом 5.5 договору поставки від 26.10.2020 №60442433, укладеного ТОВ "Манад" із ДП II "Сантрейд", остаточна кількість поставленого товару визначається у пункті поставки та визначаються відповідно до даних вантажоодержувача (ТОВ "Грінтур-Екс") згідно з реєстром вивантаження транспортних засобів.

6.11. У відповідності до підпункту 6.1.2 пункту 6.1 договору поставки від 26.10.2020 №60442433 передбачено оплату за товар у розмірі 80% вартості з моменту завантаження товару у транспортні засоби (залізничні вагони), а 20% вартості товару - після отримання товару в пункті поставки, складення акта фіксації остаточної кількості партії товару, реєстрації розрахунку коригування за результатами визначення остаточної кількості товару та після реєстрації в ЄРПН податкової накладної, перевірки правильності її реєстрації.

6.12. ТОВ "Манад" 28.10.2020 отримало від ДП II "Сантрейд" оплату в розмірі 80% вартості товару (2 241,74 м/т кукурудзи) в сумі 14 257 466,66 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 27.10.2020 №136 та платіжним дорученням від 28.10.2020 №20104367. Відповідно до акта фіксації остаточної кількості партії товару від 31.10.2020 №85, складеного за результатами вивантаження товару із залізничних вагонів у пункті поставки ТОВ "Грінтур-Екс", кількість поставленого товару (кукурудзи) склала 2 243,78 м/т. Однак, саме від факту реєстрації податкової накладної в ЄРПН, у ТОВ "Манад" залежало отримання від ДП II "Сантрейд" остаточної плати за поставлений товар у розмірі 20% від 2 241,74 м/т та, крім того, так як у ТОВ "Манад" податкові зобов`язання виникли після 16-го числа жовтня, відповідно, останній граничний строк для реєстрації податкової накладної для ДП II "Сантрейд" припадав на 15.11.2020.

6.13. Реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладних станом на 09.11.2020 о 20:49 год. у ТОВ "Манад" складав 1 122 484,06 грн, що підтверджується витягом з ЄРПН за 09.11.2020 №2663089.

6.14. Для реєстрації TOB "Манад" своїх податкових зобов`язань і отримання остаточної оплати за товар у розмірі 20% від кількості 2 243,78 м/т необхідно було, щоб на реєстраційному ліміті в СЕА ПДВ обліковувалась сума, достатня для реєстрації податкової накладної на суму податкових зобов`язань 2 970 305,50 грн. Однак, внаслідок нездійснення реєстрації податкових накладних ТОВ "Ічня Екопродукт" та іншими конрагентами зустрічного позивача, ТОВ "Манад" не отримало станом на 09.11.2020 коштів ПДВ для збільшення свого реєстраційного ліміту на загальну суму 3 321 906 грн, з яких - 1 221 906 грн ПДВ по ТОВ "Ічня Екопродукт".

6.15. ТОВ "Манад" 10.11.2020 платіжним дорученням від 10.11.2020 №764 із свого банківського рахунку у відповідності до абзацу шістнадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України поповнило електронний рахунок в СЕА ПДВ на суму 1 850 525 грн для збільшення реєстраційного ліміту і можливості реєстрації податкової накладної і, таким чином, досягнуто реєстраційного ліміту, достатнього для реєстрації податкових накладних у розмірі 2 973 009,06 грн, що підтверджується записами у рядку 1 графи 7 витягу з ЄРПН за 10.11.2020.

6.16. ТОВ "Манад" 10.11.2020 о 16:06 год. після достатності суми на реєстраційному ліміті для реєстрації податкових накладних, в ЄРПН зареєструвало податкову накладну від 27.10.2020 №26 для ДП II "Сантрейд" на суму податкових зобов`язань 2 970 305,50 грн, що підтверджується податковою накладною №26, квитанцією про реєстрацію №9293462167 та записами у рядку 3 графи 6 витягу з ЄРПН №2563081 за 10.11.2020.

6.17. У подальшому 11.11.2020 після реєстрації податкової накладної  від 27.10.2020 №26 на суму ПДВ 2 970 305,50 грн, а також розрахунку коригування від 31.10.2020 №28 до податкової накладної від 27.10.2020 №26, у зв`язку із проведенням коригування кількості товару згідно з актом фіксації остаточної кількості товару, ДП II "Сантрейд" на підставі рахунку-фактури від 31.10.2020 №138 здійснено остаточний розрахунок за товар у розмірі 20% від фактично поставленої кількості товару 2 243,78 м/т в сумі 3 580 584,34 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.11.2020 №20111198 та №20111199.

6.18. ТОВ "Манад" придбало у ФГ "Лотос-Є" за договором поставки від 23.02.2021 №19 кукурудзу у кількості 1 909,561 м/т +/- 10 % за ціною 8 000 грн з ПДВ, на суму 15 302 151,65 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком-фактурою від 23.02.2021 №СФ-0000001, платіжним дорученням від 24.02.2021 №1238, платіжним дорученням від 25.02.2021 №1254, видатковою накладною від 23.02.2021 №РН-0000001, складською квитанцією від 23.02.2021 №1164.

6.19. Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками суду першої інстанції:

- матеріали справи будь-яких доказів письмового повідомлення постачальника про рішення покупця щодо зменшення або збільшення в межах +/-10% загальної кількості товару в строк до 30.11.2020 не містять, у зв`язку з чим суд першої інстанції , на думку суду апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що у передбачений Договором строк (до 30.11.2020) покупцеві не було поставлено 3 000 м/т - 2617,50 м/т = 382,50 м/т кукурудзи, а сума штрафу за прострочення поставки кукурудзи складає 481 950 грн;
- відповідачем за зустрічним позовом не доведено наявності у даній справі виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки (у даному випадку - штрафу), заявленої до стягнення, на 50%;
- ТОВ "Ічня Екопродукт" реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснювалась з порушенням строків, передбачених укладеним сторонами Договором та в частині задоволення вимог про стягнення 3 780 000 грн штрафу. При цьому позивачем за зустрічним позовом належними та допустимими доказами не було доведено фактичного понесення збитків у розмірі 1 464 827 грн, пов`язаних з поповненням електронного рахунку в СЕА ПДВ;
- матеріалами справи підтверджено факт порушення постачальником умов пункту 6.1 Договору в частині непоставки кукурудзи в загальній кількості 3 000 м/т в строк по 30.11.2020 включно, а тому наявні підстави для застосування до зустрічного відповідача передбаченого пунктом 7.8 Договору відшкодування покупцеві втраченої вигоди в розмірі 10% від суми договору, а саме 1 890 000 грн;
- також, колегія суддів вважає правильним здійснений судом першої інстанції розрахунок збитків у вигляді додаткових витрат, понесених у зв`язку із заміщенням недопоставленого товару та часткове задоволення таких вимог позивача за зустрічним позовом.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №911/682/21 за касаційної скаргою ТОВ "Ічня Екопродукт" на рішення та постанову судів першою та апеляційної інстанцій на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 19.04.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ТОВ "Манад" на постанову (додаткову) апеляційної інстанції у справі №911/682/21 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.3. Ухвалою Верховного Суду від 19.04.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №911/682/21 за касаційної скаргою ТОВ "Манад" на рішення та постанову судів першою та апеляційної інстанцій на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

7.4. Від ТОВ "Ічня Екопродукт" 05.05.2023 до Суду надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу ТОВ "Манад".

7.5. Від ТОВ "Манад" на електронну адресу Суду 10.05.2023 надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу ТОВ "Ічня Екопродукт", яка підписана кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП) 10.05.2023. Підпис КЕП перевірено і підтверджено протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 10.05.2023.

7.6. Суд протокольною ухвалою від 11.05.2023 залучив вказані вище відповіді на відзиви до розгляду.

7.7. Від ТОВ "Манад" на електронну адресу Суду 29.05.2023 надійшли пояснення, які підписані КЕП 29.05.2023. Підпис КЕП перевірено та підтверджено протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 29.05.2023.

7.8. Від ТОВ "Ічня Екопродукт" 02.06.2023 до Суду надійшли додаткові пояснення.

7.9. Суд протокольною ухвалою від 06.06.2023 залучив вказані пояснення та додаткові пояснення до матеріалів справи.

7.10. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.11. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, покладається на скаржника.

Щодо оскарження рішення суду першої інстанції від 11.08.2022 та постанови апеляційної інстанції від 28.02.2023 

8.4. Слід зазначити, що у касаційне провадження у даній справі відкрито за касаційними скаргами як ТОВ "Манад", так і ТОВ "Ічня Екопродукт" на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.5. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.6. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

8.8. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.9. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.10. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.11. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.12. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Підстава касаційного оскарження ТОВ "Манад", передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України

8.13. ТОВ "Манад" зазначає, що при ухваленні оспорюваних рішень судами неправильно застосовано статті 662, 669 ЦК України без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.04.2018 у справі №916/804/17 щодо обов`язку постачальника здійснити поставку товару у кількості за вибором покупця, якщо умовами договору знаками +/- % передбачено право покупця обирати остаточну кількість товару яка має бути поставлено.

8.14. Предметом розгляду у даній справі є стягнення з постачальника на користь покупця штрафних санкцій, у зв`язку з неналежним виконання умов договору поставки [неустойка у вигляді штрафу за прострочення поставки кукурудзи; неустойка у вигляді штрафу за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних], а також, збитків, визначених у договорі [у вигляді додаткових витрат, понесених ТОВ "МАНАД" внаслідок вимушеного поповнення свого електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту; у вигляді втраченої вигоди; у вигляді додаткових витрат внаслідок заміщення недопоставленого товару аналогічним товаром].

8.15. Предметом розгляду у справі №916/804/17 було стягнення заборгованості за договорами на поставку сільськогосподарської продукції. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідача умов укладених сторонами договорів в частині здійснення розрахунків за поставлену продукцію.

8.16. Таким чином, дана справа та справа №916/804/17 з точки зору спірних правовідносин та характеру урегульованих нормами права є схожими за підставою виникнення договірних правовідносин (договір поставки) та за нормативно-правовим регулюванням таких правовідносин (зокрема, стаття 712 ЦК України). Щодо контексту правозастосування статей 662, 669 ЦК України слід виходити зі спільності рис відповідно до елементів правовідносин, що виникли з договору поставки.

8.17. Що ж до доводів ТОВ "Ічня Екопродукт" стосовно того, що справа №916/804/17 і справа №911/682/21 є неподібними, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 11.05.2023 у справі №927/994/21, у контексті статей 662, 669 ЦК України Верховний Суд виходить з такого.

8.17.1. Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2023 у справі №927/994/21 закрито касаційне провадження в силу приписів пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

8.17.2. Так, в силу приписів пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.17.3. Разом з тим, у справі №927/994/21 ТОВ "Манад" звернулося з касаційною скаргою, в якій посилаючись на пункти 1 та 4 абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України, зазначило про те, що суди попередніх інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, статтю 237 ГК України, не врахували висновок Верховного Суду щодо застосування цієї норми права, викладений у постановах від 10.04.2018 у справі №916/804/17, від 03.10.2018 у справі №910/8875/17.

8.17.4. Верховний Суд, вказуючи на відсутність подібності правовідносин у справах №927/994/21 та №916/804/17, у контексті змістовного критерію виходив саме з правового висновку щодо застосування статті 237 "Підстави та порядок застосування оперативно-господарських санкцій" ГК України.

8.17.5. Водночас, у даній справі ТОВ "Манад" вказує на неврахування правового висновку стосовно застосування іншої норми права, а саме статті 662 "Обов`язок продавця передати товар покупцеві" та статті 669 "Кількість товару" ЦК України.

8.17.6. Слід зазначити, що постанова Верховного Суду може містити не один, а кілька висновків стосовно застосування норм права, а подібність правовідносин за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, вказаною у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, у контексті змістовного критерію має визначатись у кожному конкретному випадку, враховуючи, у тому числі, доводи касаційної скарги, зміст правовідносин і їх нормативно-правове регулювання.

8.17.6. Отже, саме у контексті правозастосування у спірних правовідносинах за договором поставки у даному випадку відсутні обґрунтовані та беззаперечні підстави для закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

8.18. На думку ТОВ "Манад", судами попередніх інстанцій не було враховано висновок стосовно застосування статті 669 ЦК України такого змісту:

"...що оскільки умовами договорів не було визначено порядок та спосіб повідомлення покупцем постачальника про необхідність поставки продукції у кількості +/-10% від кількості продукції, вказаної у п.3.1 договорів то визначення остаточної кількості продукції фактично покладено на розсуд покупця за його вибором, і такі умови відповідають чинному законодавству України..".

8.19. Зі змісту постанови від 10.04.2018 у справі №916/804/17 вбачається, зокрема, таке:

"Відповідно до статті 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні";
"Згідно з частиною 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми";
"З огляду на те, що як встановлено судами попередніх інстанцій, ПП "Хлібопродукт" всупереч погодженій сторонами умові договорів щодо кількості товару, поставило товар в меншій кількості, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог в частині зобов`язання ПП "Хлібопродукт" виконати умови договору № 0601742 на поставку сільськогосподарської продукції від 21.10.2016 та поставити ТОВ "Олсідз Груп Україна" 26,20 (двадцять шість МТ 200 кілограм) МТ насіння соняшнику, а також виконати умови договору № 0601777 на поставку сільськогосподарської продукції від 24.10.2016 та поставити ТОВ "Олсідз Груп Україна" 45,68 (сорок п`ять МТ 680 кілограм) МТ насіння соняшнику";
"При цьому колегією суддів відхиляються доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій статті 631 ЦК України, згідно з якою сторони можуть здійснити свої права та обов`язки протягом строку дії договору, оскільки не враховано, що 31.12.2016 сплив строк дії договору, а про свій намір отримати більшу кількість товару ТОВ "Олсідз Груп Україна" зазначило лише у зустрічному позові. Так, умова договорів про кількість товару була погоджена сторонами на момент його укладення, вимога ТОВ "Олсідз Груп Україна" про зобов`язання ПП "Хлібопродукт" передати кількість товару, якої не вистачає, узгоджується з такими умовами";
"Виходячи з умов пунктів 7.3, 7.5 договорів, встановивши їх порушення в частині поставки товару в меншій кількості, а також неповної передачі покупцеві товаросупровідної документації, суди попередніх інстанцій також вважали обґрунтованими зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з ПП "Хлібопродукт" 106 800, 12 грн неустойки за несвоєчасну поставку продукції за договорами та        152 842, 40 грн штрафу".

8.20. Отже, доводи касаційної скарги ТОВ "Манад" у вказаній частині не знайшли свого підтвердження, адже неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

8.21. На думку Верховного Суду, право на визначення на розсуд покупця остаточної кількості продукції не виключає його обов`язку поінформувати іншу сторону щодо кількості поставки продукції як такої, що обумовлена умовами договору.

Підстава касаційного оскарження ТОВ ""Ічня Екопродукт", передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України

8.22. ТОВ "Ічня Екопродукт" з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження спірних судових рішень зі справи, зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не було правильно застосовано:

- статтю 611 ЦК України та статтю 244 ГК України та не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 21.09.2022 у справі №911/589/21, від 23.02.2022 у справі №922/2897/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 22.06.2022 у справі №904/5328/21, від 30.05.2018 у справі №750/8676/15, від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц, від 10.06.2020 у справі №910/12204/17;
- статтю 551 ЦК України та статтю 233 ГК України та не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 26.09.2018 у справі №752/15421/17, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 16.03.2021 у справі №922/266/20, від 09.02.2023 у справі №922/4121/20, від 15.02.2023 у справі №920/437/22.

8.23. Предметом розгляду у справі №911/589/21 було стягнення збитків, штрафу, пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки.

8.24. Предметом розгляду у справі №922/2897/21 було стягнення збитків, штрафу, пені. В обґрунтування вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки.

8.25. Предметом розгляду у справі №922/2475/21 було стягнення збитків, штрафу та пені. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки у частині здійснення поставки товару.

8.26. Предметом розгляду у справі №904/5328/21 було стягнення збитків, штрафу та пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки в частині поставки товару.

8.27. Предметом розгляду у справі №750/8676/15 було стягнення збитків за кредитним договором. 

8.28. Предметом розгляду у справі №127/16524/16-ц було відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

8.29. Предметом розгляду у справі №910/12204/17 було стягнення збитків, спричинених порушенням господарського зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що рішення відповідача-1 про розірвання договорів підряду було прийняте протиправно та у односторонньому порядку.

8.30. Предметом розгляду у справі №467/1346/15-ц було стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до укладеного договору отримано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості.

8.31. Предметом розгляду у справі №752/15421/17 було стягнення 8 % річних, відповідно до договору банківського вкладу; інфляційних втрат, 3% річних, пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

8.32. Предметом розгляду у справі №902/417/18 було стягнення заборгованості за договором поставки, укладеного позивачем і відповідачем, а саме основного боргу, пені, штрафу та відсотків річних. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору поставки та додаткових угод до нього щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар.

8.33. Предметом розгляду у справі №922/266/20 було стягнення заборгованості за договором поставки, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, 36% річних і штрафу. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено строки оплати товару отриманого за договором поставки.

8.34. Предметом розгляду у справі №922/4121/20 було стягнення штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору іпотеки, що полягає в укладенні договору оренди нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя, відповідальність за що передбачена договором іпотеки у вигляді штрафу.

8.35. Предметом розгляду у справі №920/437/22 було стягнення з відповідача штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договору купівлі-продажу природного газу в частині виконання обов`язку отримати та оплатити мінімальний договірний обсяг газу, внаслідок чого до відповідача підлягає застосуванню відповідальність.

8.36. Таким чином, дана справа та справи №911/589/21, №922/2897/21, №922/2475/21, №904/5328/21, №922/266/20 є схожими за підставою виникнення договірних правовідносин (договір поставки) та за нормативно-правовим регулюванням таких правовідносин (зокрема, стаття 712 ЦК України).

8.37. У свою чергу, справи №750/8676/15 (стягнення збитків за кредитним договором), №127/16524/16-ц (стягнення матеріальної шкоди, спричиненої ДТП), №910/12204/17 (стягнення збитків за договором підряду), №467/1346/15-ц (стягнення заборгованості за кредитом), №752/15421/17 (стягнення заборгованості за договором банківського вкладу) та справа №911/682/21 не є подібними у розумінні змістовного критерію ні за предметом спору, ані за нормативно-правовим регулюванням правовідносин.

8.38. Що ж до справи №922/4121/20, №920/437/22 та даної справи, то вони є схожими в частині вирішення питання стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій в силу приписів статті 233 ГК України та 551 ЦК України.

8.39. Втім, ТОВ "Манад" і ТОВ "Ічня Екопродукт" визначили підставою оскарження пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.40. Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.41. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підстава касаційного оскарження ТОВ "Манад", передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України

8.42. Так, скаржник-1 вказує відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України статей 224- 226 ГК України у правовідносинах щодо понесення збитків у вигляді додаткових витрат пов`язаних з поповненням коштів електронного рахунку в Системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА ПДВ) зі свого банківського рахунку обігових коштів, у причинно-наслідковому зв`язку з нездійснення своєчасної реєстрації податкових накладних ПДВ у строки обумовлені договором, що призвело до ненадходження сум ПДВ в СЕА ПДВ і не збільшення реєстраційного ліміту для реєстрації вже своїх податкових накладних на користь свого покупця і необхідності вимушеного понесення витрат зі свого банківського рахунку на електронний рахунок в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту і реєстрації своєї податкової накладної на користь покупця.

8.43. Слід зазначити, що висновки Верховного Суду щодо питання застосування приписів норм права, зазначених ТОВ "Манад", у спірних правовідносинах відсутні.

Підстава касаційного оскарження ТОВ "Ічня Екопродукт", передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України

8.44. Скаржник-2 з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження спірних судових рішень зі справи, зазначає, що: судами першої та апеляційної інстанцій неналежним чином проаналізовано характер правовідносин між сторонами і помилково вирішено притягнути відповідача за зустрічним позовом до господарської відповідальності за вчинення порушення у сфері публічно-правових відносин, що є недопустимим та порушує положення статті 61 Конституції України, а відтак й публічний порядок. Так сторони договору передбачили обов`язок постачальника зареєструвати податкові накладні в 5-денний термін, що власне є значно коротшим, ніж термін, встановлений статтею 201.10 ПК України. Порушення 5-денного терміну визначалося покупцем як господарське правопорушення і на його думку стало підставою для стягнення штрафу з відповідача за зустрічним позовом. Водночас скаржник зазначає на відсутності правового висновку у подібних правовідносинах.

8.45. Разом з тим, висновки Верховного Суду щодо питання застосування приписів норм права, зазначених ТОВ "Ічня Екопродукт", у спірних правовідносинах відсутні.

8.46. Отже, з огляду на відсутність висновків (пункт 8.40 та 8.42 цієї постанови), необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.47. Як встановлено судами попередніх інстанцій між сторонами виникли правовідносини стосовно поставки товару, в яких позивач за зустрічним позовом виступав покупцем, а відповідач за зустрічним позовом - постачальником.

8.48. Сторонами у Договорі було узгоджено, зокрема, відповідальність сторін (розділ 8 Договору), а також Договір містить розділ 7 "Збитки".

8.49. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задоволено позовні вимоги ТОВ "Манад" частково, а саме стягнуто 481 950 грн як штраф за прострочення поставки кукурудзи; 3 780 000 грн як штраф за прострочення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; 1 890 000 грн втраченої вигоди та 650 250 грн збитків у вигляді додаткових витрат, понесених внаслідок заміщення непоставленого товару аналогічним товаром.

8.50. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно із частиною другою цієї статті, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

8.51. Верховний Суд виходить, з того, що вирішуючи спори стосовно стягнення збитків, судам необхідно враховувати таке:

- для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: (1) протиправної поведінки особи; (2) шкоди (збитків); (3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; (4) вини особи, яка заподіяла збитки;

- протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода- наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

8.52. Вказана правова позиція є послідовною та неодноразово вказувалась Судом, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №904/1448/20.

8.53. Водночас, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків [1 464 827 грн у вигляді додаткових витрат, понесених ТОВ "МАНАД" внаслідок вимушеного поповнення свого електронного рахунку в СЕА ПДВ для збільшення реєстраційного ліміту], та, задовольняючи частково вимогу про стягнення збитків [650 250 грн у вигляді додаткових витрат, понесених внаслідок заміщення непоставленого товару аналогічним товаром], не дослідили наявність/відсутність повного складу правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, що є порушенням свідчить про неправильне застосування норми матеріального права (стаття 22 ЦК України) та порушення норм процесуального права (статті 86, 236, 237 ГПК України).

8.54. Слід зазначити, що суд першої інстанції, стосовно часткового задоволення вимоги про стягнення збитків вказав таке:
"Оскільки, як вже зазначалося вище, матеріалами справи підтверджено факт порушення постачальником умов п. 6.1 договору в частині непоставки кукурудзи в загальній кількості 3000,00 м/т в строк по 30.11.2020 р. включно, то суд вбачає наявними підстави для застосування до зустрічного відповідача передбаченого пунктом 7.8 договору відшкодування покупцеві втраченої вигоди в розмірі 10% від суми договору, а саме 1890000,00 грн".

8.55. Разом з тим, Верховний Суд виходить з правової природи та сутності збитків, у тому числі, втраченої вигоди.

8.56. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (частина друга статті 22 ЦК України ).

8.57. Відповідно до частини третьої статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

8.58. Тобто законодавець визначив можливість сторін у договорі узгоджувати питання щодо розміру збитків, а саме передбачати їх відшкодування у меншому або більшому розмірі.

8.59. Водночас у пункті 7.8 Договору, сторони узгодили, що у разі невиконання постачальником умов пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 6.1, 6.2, 7.1, 11.1 Договору постачальник відшкодовує покупцю втрачену вигоду в розмірі десяти відсотків від суми Договору, зазначеної у пункті 4.2 Договору, а за порушення вимог підпунктів 1.5.4 - 1.5.7 пункту 1.5 Договору - в сумі втраченого податкового кредиту (пункт 7.8).

8.60. Отже, у даному випадку судам необхідно визначитись стосовно наявності всіх елементів цивільного правопорушення та встановити наявність/відсутність підстав для стягнення втраченої вигоди з урахуванням приписів, зокрема, частин другої та третьої статті 22 ЦК України.

8.61. Що ж до стягнення штрафів у даній справі, то слід зазначити таке.

8.62. Верховний Суд виходить з того, що стосовно зменшення штрафних санкцій судом на підставі статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, Суд неодноразово висловлював правові позиції.

8.62.1. Так, Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

8.62.2. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19)].

8.63. Верховний Суд відзначає, що поряд із засадою цивільного законодавства свобода договору (пункт 3), частина перша статті 3 ЦК України також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

8.64. Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

8.65. Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

8.66. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України).

8.67. Зі змісту вказаних норм вбачається, що законодавець надав суду можливість зменшувати штрафні санкції, який, у свою чергу, має керуватися при вирішенні такого питання не лише принципом свободи договору, який полягає у можливості узгодити сторонами правочину різноманітні штрафні санкції, так і принципом справедливості, добросовісності та розумності.

8.68. ТОВ "Ічня Екопродукт", мотивуючи клопотання про зменшення штрафу, послідовно вказувало на відсутність реальних збитків у ТОВ "Манад" та просило суд взяти до уваги стан обох сторін.

8.69. Разом з тим, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі докази, виснував, що відповідачем за зустрічним позовом не доведено наявності у даній справі виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки (у даному випадку - штрафу), заявленої до стягнення, на 50%.

8.70. Отже, суди фактично зосередили свою увагу лише на наявність/відсутність виняткових обставин, що суперечить викладеним вище правовим позиціям.

8.71. Водночас слід також взяти до уваги те, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити [постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.24) та від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц (пункт 85)].

8.72. Відповідно до положень статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.73. Згідно з частиною першою статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

8.74. Враховуючи викладене, у цій постанові вище, судові рішення попередніх інстанцій зазначеним вимогам процесуального закону (статті 236, 237 ГПК України) не відповідають.

8.75. Також, Суд вважає за необхідне наголосити, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

8.76. Отже, вирішуючи питання стосовно зменшення неустойки (відхилення відповідного клопотання про зменшення), суди мають враховувати, серед іншого, її мету, яка полягає у стимулюванні боржника до виконання основного зобов`язання та не покликана на отримання кредитором внаслідок стягнення штрафних санкцій невиправданих додаткових прибутків.

8.77. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.78. З огляду на викладене доводи касаційних скарг частково знайшли своє підтвердження, наявні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.79. З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права та порушив норми процесуального права, а суд апеляційної інстанції не усунув вказані порушення, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними, вагомими і ключовими у цій справі у вирішенні даного спору, ураховуючи доводи касаційних скарг, які є нерозривними у їх сукупності, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв`язку з чим Верховний Суд не формулює остаточних висновків з підстави відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.80. Верховний Суд бере до уваги та вважає частково прийнятними доводи, викладені у відзивах на касаційні скарги, ураховуючи міркування Верховного Суду, наведені у цій постанові.

Стосовно касаційної скарги ТОВ "Манад" на постанову (додаткову) апеляційної інстанції від 21.03.2023

8.81. Відповідно до частин першої та третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

8.82. Згідно із частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

8.83. Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункти б і в пункту 4 частини першої статті 282 ГПК України).

8.84. Приймаючи 28.02.2023 постанову у справі №911/682/21, суд апеляційної інстанції лише вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у вигляді судового збору.

8.85. Разом з тим, питання розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу вирішено судом апеляційної інстанції шляхом прийняття постанови (додаткової) від 21.03.2023.

8.86. Відповідно до частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

8.87. Із аналізу змісту статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.

8.88. Вказана вище правова позиція узгоджується із висновками, викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 (пункт 9), Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №922/2665/17, від 12.01.2021 у справі №1540/4122/18, від 17.02.2021 у справі №522/17366/13-ц, від 25.03.2021 у справі №640/15192/19.

8.89. Оскільки, рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022, постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 підлягає скасування, а справа №911/682/21 - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції, з урахуванням мотивів, викладених вище, то постанова (додаткова) суду апеляційної інстанції від 21.03.2023 також підлягає скасуванню.

8.90. Враховуючи, що Верховний Суд встановив порушення норм права, наслідком якого є скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, Суд не вбачає необхідності надавати оцінку аргументам касаційної скарги в частині оскарження додаткової постанови суду апеляційної інстанції як похідного судового рішення, адже, з огляду на висновок про скасування, аргументи не впливатимуть на результат.

8.91. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.92. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ  також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.93. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають і впливають на кваліфікацію спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи скаржників про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм права при прийнятті оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливило, з огляду на доводи та докази, надані учасниками справи, встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції передбаченими статтю 300 ГПК України.

9.3. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.4. В силу приписів частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

9.5. Ураховуючи, що спочатку суд першої інстанції, а потім і суд апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права, то за таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційні скарги позивача за зустрічним позовом і відповідача за зустрічним позовом задовольнити частково, оскаржувані судові рішення у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.6. Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у розділі 8 цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

10. Судові витрати

10.1. Розподіл судового збору, сплаченого за подання касаційних скарг, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувані судові рішення та передає справу на новий розгляд до суду першої інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Манад" та товариства з обмеженою відповідальністю "Ічня Екопродукт" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2022, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 та постанову (додаткову) Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 у справі №911/682/21 скасувати.

3. Справу №911/682/21 передати на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Бенедисюк

Суддя                                                                                               В. Селіваненко