УХВАЛА

07 квітня 2023 року 
м. Київ
cправа №  902/329/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду 
Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція"
на рішення Господарського суду Вінницької області 
(суддя - Міліціанов Р.В.)
від 30.11.2022 
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий -   Саврій В.А., судді - Миханюк М.В., Савченко Г.І.)
від 22.02.2023

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Автострада"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 560 040 896,00 грн

ВСТАНОВИВ: 
1.          16 травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада трейд груп"  (далі - Товариство) про визнання недійсним Додаткових угод № 2 від 30.11.2021, № 3 від 21.02.2022 до Договору підряду №0208/Ямп-К від 02.08.2021 та стягнення 560 040 896,00 грн заборгованості за цим Договором.

2.          Позов обґрунтований тим, що додаткові угоди до договору укладені Генеральним директором Компанії під впливом насильства на шкоду інтересам позивача, внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем, що є підставою для визнання їх недійсними. З огляду на належне та своєчасне виконання позивачем зобов`язань з виготовлення та поставки металоконструкцій підлягає стягненню з відповідача заборгованість за Договором.

3.          Рішенням Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023,  у задоволенні позову відмовлено повністю. 

4.          Суди виходили з того, що оригіналів видаткових накладних, актів прийому-передачі виконаних робіт, електронних доказів документів на підтвердження поставки товару, позивач не надав, тому відповідно до вимог частини шостої статті 91 ГПК України такі докази не прийняті судом до уваги. Ризики вчинення відповідних дій у інший спосіб, який суперечить вимогам пункту 8.2. Договору, покладені на позивача. 
Оцінивши надані сторонами докази щодо поставки металоконструкцій у сукупності суди вважали більш вірогідними докази відповідача відносно переходу до Товариства права власності на продукцію у загальній кількості 2 977,359 тон.
Сторони домовились про альтернативні можливості розрахунків для Підрядника шляхом авансування виробництва, сплати щомісячних платежів по факту виготовлення продукції та отримання рахунку-фактури або товаросупровідного документа. Здійснивши поставку поза межами Графіку виробництва та поставки металоконструкцій, Субпідрядник позбавлений можливості посилатися на прострочення оплат згідно з пунктом 7.1. Договору.
Оскільки наявне прострочення виконання зі сторони Субпідрядника, відповідач був наділений правом призначення строків виконання робіт, вимагати розірвання договору, зменшення плати за виконану несвоєчасно роботу. Перелік форм захисту прав Замовника є невичерпним. Отже, укладення оспорюваних додаткових угод узгоджувалось з вимогами законодавства. 
Позиція відповідача щодо прострочення поставок станом на 15.01.2022 (дата складення повідомлення) відповідає дослідженим судом письмовим доказам та аналізу Графіків поставок і фінансування виробництва. За наявності істотного відхилення від Графіку виробництва та поставок металоконструкцій, врегулювання договірних відносин відповідало інтересам Компанії. 
Підписання видаткових накладних №24 та №25 від 24.06.2022 відповідає умовам договору, накладні скріплені підписами представників та печатками юридичних осіб, обсяг переданого товару відповідає товаротранспортним накладним, несуттєві розбіжності не можуть впливати на достовірність відомостей, тому кваліфікація таких дій, як вчинених на шкоду позивачу, не відповідає письмовим доказам та нормам чинного законодавства.
Також позивач не довів наявність обмежень зі сторони генерального директора Компанії на підписання видаткових накладних №24 та №25 від 24.06.2022, тому останні підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою та є належними і допустимими доказами.
Обставини схвалення дій генерального директора зі сторони Компанії, тобто відсутність зловмисної домовленості під час укладення оспорюваних правочинів, також підтверджено Договором про покладення зобов`язань на третю особу від 24.06.2022, який укладено між відповідачем та позивачем.
Крім того, суди зазначили, що доводи позивача є непослідовними та суперечливими, ґрунтуються на помилкових твердженнях відносно належного виконання зобов`язань, зазначаючи про зловмисну домовленість та посилаючись на надані докази, позивач не враховує їх відповідність іншим доказам, котрі надані власне позивачем.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач не довів недійсність додаткових угод за відсутності ознак фраудаторності. З огляду на встановлену дійсність додаткових угод, сторонами у належній формі та з дотриманням вимог закону досягнуто згоди про зменшення ціни продукції і розірвання Договору підряду. Відповідач здійснив повний розрахунок за отриманий товар, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості.

5.          20.03.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. 

6.          Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

7.          Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

8.          У касаційній скарзі скаржник визначає підставою касаційного оскарження наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини другої статті 287 ГПК України.

9.          Верховний Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5  частини другої статті 290 цього Кодексу).
      У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
-          норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
-          навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; 
-          навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи; 
-          обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

10.          В обґрунтування цієї підстави, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають висновкам, викладених у постановах Верховного Суду від 10.02.2019 у справі № 390/31/17, від 09.04.2018 у справі № 911/205/18, від 19.06.2018 у справі № 908/4550/15, від 27.02.2019 у справі № 219/3022/2014-ц, від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18 та постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі №6-62цс16.

11.          Натомість скаржник чітко не зазначає, які саме норми матеріального права застосували та/або не застосували суди попередніх інстанцій без урахування висновків, викладених у вищезазначених постановах Верховного Суду, не конкретизує, який саме висновок міститься у цих постановах щодо застосування відповідних норм права, а також не наводить обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справах (на які посилається скаржник), в яких Верховний Суд виклав свій висновок, що не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

12.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої цієї статті (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

13.          В обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження скаржник вказує, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах норм частин другої та третьої статті 13, статей 231, 232 ЦК України, однак, не зазначає у який спосіб необхідно сформувати єдину практику застосування цих норм.

14.          Також в касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди порушили норми статей 14, 79, 86, 236, 269, 282 ГПК України, оскільки не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм оцінку, а також не врахували висновки щодо застосування норм процесуального права у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 925/594/18, від 16.02.2021 у справі № 927/645/19, від 28.01.2021 у справі № 910/17743/18, від 06.03.2018 у справі №910/16505/19 та визначає підставою касаційного оскарження пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України з підстав, передбачених частинами  першою та третьою статті 310 цього Кодексу, а саме: суди всебічно не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про призначення судової технічної експертизи часу створення документів - спірних додаткових угод (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України).

15.          При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що за результатами перегляду касаційної скарги Компанія просить ухвалити нове рішення, проте відповідно до статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не оцінює, не перевіряє докази та не встановлює фактичні обставини.

16.          Відповідно до пункту 6 частини другої статті 290 ГПК України в касаційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає скаргу.

17.          При цьому, Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні узгоджуватися з визначеними скаржником підставами касаційного оскарження судових рішень.

18.          Отже описова частина касаційної скарги містить протиріччя з її прохальною частиною.

19.          З огляду на викладене та враховуючи, що правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, суд зазначає що скаржнику необхідно уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, та/або вимоги касаційної скарги та повноваження, які суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень.

20.          Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржнику строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

21.          Також відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

22.          Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

23.          Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

24.          Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої зазначеної статті за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

25.          Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

26.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 1 січня було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481, 00 грн.

27.          Відповідно до вимог касаційної скарги заявник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 1 746 624,00 грн [(560 040 896,00 грн *1,5% (але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2022 рік, тобто 868 350,00 грн) + 2 481,00 грн* 2) * 200%].

28.          Водночас Верховний Суд зауважує, що з 05 жовтня 2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку. У зв`язку з цим, статтю 4 Закону України "Про судовий збір" було доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

29.          Компанія подала касаційну скаргу в електронній формі - через систему "Електронний суд", тому розмір судового збору з пониженням за подання цієї касаційної скарги становить 1 397 299, 20 грн (1 746 624,00 грн * 0,8).

30.          До касаційної скарги заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, тому касаційна скарга також підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України для надання строку на усунення встановлених недоліків в частині сплати судового збору.

31.          Крім того, статтею 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

32.          Скаржник до касаційної скарги не додав докази надсилання її копій учасникам справи, тому скаржнику потрібно надати Верховному Суду відповідні докази такого надсилання.

33.          Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

34.          Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, 291, пункту 5 частини другої, пункту 2 частини четвертої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" на рішення Господарського суду Вінницької області від 30.11.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 у справі № 902/329/22 залишити без руху.

2.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: 
-          привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 11,  13 цієї ухвали, уточнення вимог касаційної скарги та повноваження, які суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень;
-          надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 397 299, 20 грн;
-          подати до суду докази надсилання учасникам справи копії касаційної скарги з додатками, а також уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання цієї ухвали, листом з описом вкладення.

3.          Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                 І. Кондратова