ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №  920/1064/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,          
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Монукало Л.І. (самопредставництво),

розглянув касаційні скарги фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни, акціонерного товариства "Сумиобленерго"
на рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023
за позовом фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни
до акціонерного товариства "Сумиобленерго"
про: визнання дій протиправними; зобов`язання вчинити дії;                           стягнення 183 280,25 грн 

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.          Стислий зміст позовних вимог

1.1.          Фізична особа-підприємець Заїка Алла Миколаївна (далі - ФОП Заїка А.М., позивач) звернулася до господарського суду Сумської області   з позовом до акціонерного товариства "Сумиобленерго" (далі - АТ "Сумиобленерго", відповідач) про визнання протиправних дій, зобов`язання вчинити відповідні дії та стягнення 183 280,25 грн.

1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства України та умов укладеного між сторонами договору, за відсутності правових підстав припинив надання послуг з розподілу електроенергії на належному позивачу об`єкті і відключив об`єкт від електропостачання. При цьому, позивач наголошував на тому, що відповідачем не було виконано  його заявку про приєднання електроустановки повної потужності та, відповідно, зобов`язання щодо заміни вузла обліку на новий.

1.3.          З огляду на те, що саме з вини відповідача відбулось незаконне відключення об`єкта споживача від електропостачання, позивач вказує про наявність підстав для застосування до порушника штрафних санкцій, визначених умовами договору від 03.06.2004 №1853. Зокрема, позивач просив суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.01.2022) стягнути з відповідача на свою користь двократну вартість недовідпущеної електричної енергії, нарахованої за період з 19.11.2021 по 04.01.2022.

2.          Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1.          Рішенням господарського суду Сумської області від 14.06.2022 (суддя Котельницька В.Л.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 (колегія суддів: Корсак В.А., Євсіков О.О., Ходаківська І.П.) у справі №920/1064/21 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії АТ "Сумиобленерго" щодо одностороннього з 28.09.2020 відключення електроустановки та припинення надання послуг ФОП Заїки А.М. з розподілу електричної енергії на об`єкті: кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 у м. Суми; зобов`язано відповідача поновити позивачу надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкті: кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 у м. Суми; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача 4 540,00 грн   витрат по сплаті   судового збору.

2.2.          Мотивуючи рішення, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з обставин доведення позивачем неправомірності дій відповідача щодо припинення надання послуги з розподілу електричної енергії та відключення електроустановки позивача. За висновками суду, ні акт від 12.08.2020 №1611853 (визначений відповідачем як підстава для припинення послуги), ні акт від 14.08.2020 №0120167, ані попередження АТ "Сумиобленерго" від 14.09.2020, ні акт про відключення від 28.09.2020 не містять жодної інформації про закінчення терміну повірки лічильника та, що саме це є підставою для припинення надання послуг з розподілу електричної енергії.

2.3.          При цьому суд врахував, що в силу умов договору про приєднання до електричних мереж АТ "Сумиобленерго" від 24.04.2018 №56/3-120, обов`язок із встановлення лічильника прямого включення з переліку рекомендованих лічильників для встановлення в Сумській області належить саме  відповідачу.

2.4.          В іншій частині судові рішення мотивовані тим, що оскільки спірні правовідносини сторін урегульовано саме договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24.04.2018 №56/3-120, вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій на умовах договору про постачання електричної енергії від 03.06.2004 №1853 є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

2.5.          Суди також зазначили про те, що оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відсутні підстави для застосування позовної давності до вказаних вимог.

3.          Стислий виклад вимог касаційних скарг

3.1.          ФОП Заїка А.М. не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями  звернулася 26.04.2023 до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 зі справи №920/1064/21 у частині позовних вимог, щодо якої було відмовлено та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення названих вимог.

3.2.          АТ "Сумиобленерго" також звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 зі справи №920/1064/21 у частині позовних вимог, які було задоволено та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні названих вимог.

4.          АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1.          Доводи осіб, які подали касаційні скарги

4.1.1.          Касаційна скарга ФОП Заїки А.М. подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

4.1.2.          Так, в обґрунтування доводів касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами положень пунктів 2, 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та  на відсутність висновку Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах: "щодо продовження дії положень договору про постачання електричної енергії в частині нарахування неустойки, пені чи інших договірних санкцій за порушення умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема - протиправне припинення надання послуг".

4.1.3.          За твердженням позивача, невірно трактуючи положення пунктів 2, 6  ПРРЕЕ, суди першої та апеляційної інстанції зробили помилковий висновок про те, що відповідальність відповідача за неналежне виконання зобов`язань з надання послуг з розподілу електроенергії договором від 03.06.2004 №1611853  не передбачена, оскільки даний договір, на думку суду першої інстанції діяв лише до подання споживачем заявки про приєднання споживача до типового договору. Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, дійшов помилкового висновку про те, що порушення відповідачем договірних зобов`язань відбулось саме за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії  від 24.04.2018 №56/3-12, умови якого не містять положень щодо стягнення штрафних санкцій. Водночас з дати підписання позивачем (споживачем) заяви-приєднання та приєднання позивача до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, положення попереднього договору про постачання електричної енергії від 03.06.2004 №1611853 підлягали застосуванню до правовідносин сторін щодо стягнення заборгованості або повернення передплати, які існували та/або виникли станом на відповідну дату приєднання споживача до типового договору і продовжували існувати, однак положення умов цього договору  в частині  можливості стягнення штрафних санкцій на спірні правовідносини не поширюються. 

4.1.4.          За твердженням позивача, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не дослідили умови договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (до якого приєднався позивач), зокрема, на предмет його відповідності Типовому договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, умови якого затверджені ПРРЕЕ та не з`ясували обставини щодо конкретизації сторонами відповідних умов. Водночас, на думку позивача, відсутність факту переукладення сторонами Додатку №4 до договору  "Порядок розрахунків" свідчить про те, що спірні правовідносини між сторонами урегульовано саме  договором від 03.06.2004 №1611853 та про чинність умов вказаного Додатку №4 щодо нарахування пені, неустойки та застосування договірної відповідальності за протиправне припинення відповідачем надання послуг з розподілу електричної енергії.

4.1.5.          Касаційна скарга АТ "Сумиобленерго" також подана на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

4.1.6.          На обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень підпункту 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 147.03.2018 №310 (далі - Кодекс систем розподілу), з урахуванням положень підпункту 6 пункту 2 статті  77 Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктів 5.1.10, 5.2.1, 6.5.5, 6.5.14, 7.1.5, 7.1.6, 12.2.2 Кодексу комерційного обліку та пункту 12.3 розділу VII Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених Міністерством палива та енергетики України від 25.07.2006 №258 (далі - Правила №258).

4.1.7.          Суди попередніх інстанцій не врахували, що в силу положень статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" правопорушеннями на ринку електричної енергії є, у тому числі, є використання неповірених в установленому порядку приладів обліку електричної енергії, отже Закон у даному випадку має вищу юридичну силу та встановлює такий вид правопорушення, як використання неповірених в установленому порядку приладів обліку електричної енергії. Крім того, заборона експлуатації засобів вимірювальної техніки із простроченим терміном повірки також встановлена у пункті 12.3 розділу VII Правил №258.

4.1.8.          Таким чином, відповідач наголошує, що в силу положень пункту 6.5.5 Кодексу систем розподілу відповідність технічного стану та схем підключення засобу комерційного обліку та іншого обладнання і підлягає перевірці під час здійснення технічної перевірки вузлів обліку та засобів комерційного обліку.

4.1.9.          При цьому підпунктом 4.4. пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу передбачено випадки припинення розподілу електричної енергії, та надано право адміністратору комерційного обліку, за своєю ініціативою, у тому числі, припиняти надання послуг з розподілу електричної енергії, у разі невиконання обґрунтованих вимог щодо приведення засобів розрахункового обліку до вимог щодо технічного стану.

4.1.10.           Натомість суди попередніх інстанцій, в оскаржуваних судових рішеннях безпідставно дійшли висновків про те, що акт-вимога, в силу приписів пункту 6.2.4 Кодексу комерційного обліку, повинна містити в собі повну інформацію, зібрану в ході перевірки з метою кваліфікування її як обґрунтованої вимоги оператора розподілу про усунення споживачем порушення правил комерційного обліку електричної енергії.

4.1.11.          За твердженням відповідача, АТ "Сумиобленерго" у своїх діях не виходило за межі норм матеріального права. Водночас унаслідок порушення судами норм процесуального права (неналежної оцінки доказів) помилковими є висновки судів про визнання протиправними дій відповідача щодо відключення електроустановки позивача.

4.2.          Інші доводи учасників справи

4.2.1.          АТ "Сумиобленерго" у відзиві на касаційну скаргу позивача доводи касаційної скарги не визнає та просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій - залишити без змін.

5.          Касаційне провадження

5.1.          Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 05.06.2023 №29.2-02/1282 проведений повторний автоматизований розподіл справи №920/1064/21 у зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б.

6.          Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1.          Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2.          Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7.          Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Щодо оскарження рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у контексті доводів та вимог касаційної скарги   АТ "Сумиобленерго"

7.1.          У якості підстави касаційного оскарження АТ "Сумиобленерго" вказало пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень підпункту 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу  без урахування положень підпункту 6 пункту 2 статті  77 Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктів 5.1.10, 5.2.1, 6.5.5, 6.5.14, 7.1.5, 7.1.6, 12.2.2 Кодексу комерційного обліку та пункту 12.3 розділу VII Правил №258.

7.2.          Відповідач наголошує, що в силу положень пункту 6.5.5 Кодексу систем розподілу відповідність технічного стану та схем підключення засобу комерційного обліку та іншого обладнання підлягає перевірці під час здійснення технічної перевірки вузлів обліку та засобів комерційного обліку. Натомість положеннями статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" чітко визначено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є, у тому числі, є використання неповірених в установленому порядку приладів обліку електричної енергії, відповідно до приписів пункту 12.3 розділу VII Правил №258 експлуатація засобів вимірювальної техніки із простроченим терміном повірки заборонена.

7.3.          Натомість підпунктом 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу передбачено право адміністратора комерційного обліку, у разі невиконання споживачем обґрунтованих вимог щодо приведення засобів розрахункового обліку до вимог щодо технічного стану, за своєю ініціативою, припиняти надання послуг з розподілу електричної енергії.

7.4.          Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд виходить з такого.

7.5.          Правовідносини сторін виникли на підставі договору постачання електричної енергії та у подальшому було врегульовано договором про надання послуг з розподілу електричної енергії.

7.6.          Суд зазначає про те, що спірні правовідносини сторін регулюються як спеціальним законодавством у сфері електроенергетики, зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії", Кодексом системи розподілу, ПРРЕЕ та іншими нормативними актами, що унормовують дані правовідносини.

7.7.          Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01.07.2019 запроваджено новий порядок надання послуг на ринку електроенергії.

7.8.          У пункті 77 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що роздрібний ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачанням електричної енергії послуги.

7.9.          Статтею 72 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Правил роздрібного ринку (ПРРЕЕ).

7.10.          Судами також встановлено, що у відповідності до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 №1445 ПАТ "Сумиобленерго" було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, яка набрала чинності з 01.01.2019. Тобто у розумінні ПРРЕЕ  відповідач у спірних праовідносинах є оператором системи передачі, оператор системи розподілу або оператор малої системи розподілу, а відповідач - споживачем.

7.11.          Пунктами 1, 3 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

7.12.          Згідно з пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ (у редакції чинній на час проведення перевірки об`єкта позивача) споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема:
-          користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів);
-          сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;
-          забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору;
-          не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

7.13.          Відповідно до частини третьої статті 60 Закону України "Про ринок електричної енергії" відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

7.14.          Згідно з пунктом 5.1.1 ПРРЕЕ (у редакції чинній на час проведення перевірки об`єкта позивача) Оператор системи, зокрема, має право:
- на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи (підпункт 2);
- на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору (підпункт 4);
- тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу (підпункт 6);
- надавати обов`язкові до виконання вимоги щодо приведення належних споживачу (щодо якого оператор системи виконує роль постачальника послуг комерційного обліку) розрахункових засобів вимірювання і схем їх підключення у відповідність до вимог цих Правил, Кодексу комерційного обліку та нормативно-технічних документів (підпункт 8).

7.15.          Згідно з пунктом 2.5.4 Кодексу комерційного обліку,  за рахунок ОСР за місцем провадження ним господарської діяльності з розподілу електричної енергії здійснюються: один раз на шість місяців плановий контрольний огляд та зчитування даних з лічильників електричної енергії та один раз на три роки планова технічна перевірка вузлів обліку/ЗКО та схем їх підключення у всіх користувачів системи розподілу відповідно до затверджених графіків.

7.16.          Відповідно до положень пунктів 6.2.1, 6.2.4 Кодексу комерційного обліку під час кожної перевірки вузлів обліку представники сторони, що її здійснюють, зобов`язані: 1) надавати документи, видані організацією, де вони працюють, про підтвердження їхніх повноважень; 2) виконувати перевірку із дотриманням вимог безпеки відповідно до нормативно-правових актів та нормативних документів; 3) дотримуватися інструкцій щодо порядку роботи з обладнанням вузла обліку в електричних установках. Після завершення перевірки сторона, що здійснює перевірку, складає акт технічної перевірки вузла обліку із зазначенням фактичного стану ЗВТ та іншого обладнання вузла обліку, зокрема виявлених недоліків. Цей акт надається за запитом усім заінтересованим сторонам. У разі необхідності здійснюється технічна експертиза ЗВТ та іншого обладнання вузла обліку.

7.17.          Пунктом 6.5.14 Кодексу комерційного обліку передбачено, що у разі невідповідності стану комерційного обліку вимогам проектних рішень або закінчення терміну повірки оператором системи складається вимога щодо приведення стану комерційного обліку у відповідність до вимог цього Кодексу.

7.18.          Такі ж самі норми визначені пунктом 11.5.2 Кодексу системи розподілу, зокрема: у разі несплати споживачем заборгованості за договором про постачання електричної енергії або договором про користування електричною енергією, правонаступником за якими є ОСР; у разі несвоєчасної сплати замовником остаточного розрахунку відповідно до умов договору про приєднання (для випадків зміни технічних параметрів). За ініціативою оператора системи розподілу (ОСР) в разі: невиконання обґрунтованих вимог щодо приведення засобів розрахункового обліку до вимог щодо технічного стану, передбачених Кодексом комерційного обліку.

7.19.          Отже, законодавство України, що регулює постачання електричної енергії, передбачає право енергопостачальної організації обмежити/припинити електропостачання споживача.

7.20.          Як свідчить зміст оскаржуваних судових рішень, звертаючись до суду з позовом позивач вважав, що направлення відповідачем повідомлення попередження AT "Сумиобленерго" від 14.09.2020 та в подальшому відключення споживача 28.09.2020 вчинено відповідачем, за відсутності правових підстав для припининення надання послуг з розподілу електроенергії на належному позивачу об`єкті. При цьому, позивач наголошував на тому, що відповідачем не було виконано  його заявку про приєднання електроустановки повної потужності та, відповідно, зобов`язання щодо заміни вузла обліку на новий.

7.21.          Як встановили суди, за результатами перевірки об`єкта споживача відповідачем було складено акт від 12.08.2020 №1611853 про невідповідність приладу обліку вимогам нормативно-технічних документів. Відповідачем в акті встановлено перелік вимог до облаштування розрахункового обліку споживача, передбачених нормативними документами, та зобов`язано відповідача до 12.09.2020 виконати пункти 6, 9, 11, 16 переліку, а саме: встановити ввідний автоматичний вимикач, що відповідає розрахунковому струму навантаження згідно дозволеної потужності на 32 А; провести держповірку або заміну лічильника(ів) активної електроенергії, в якого(их) закінчився термін держповірки (пункти 7.1.5-7.1.6 ККО, міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затвердженими наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, від 13.10.2016 №1747, паспорта лічильника); провести держповірку або заміну вимірювальних трасформаторів струму з класом точності 0,5 (0,05S), в яких закінчився термін держповірки; встановити лічильник прямого включення.

7.22.          Актом планової технічної перевірки вузла обліку електричної енергії від 12.08.2020 №0120164, складеним відповідачем на об`єкті позивача, встановлено, що облік працює в межах допустимої похибки; надано акт про невідповідність засобів комерційного обліку №1611853.

7.23.          14.08.2020 відповідачем було складено акт позапланової технічної перевірки вузла обліку електричної енергії за №0120167. За даним актом відповідачем зроблено висновок, що облік працює в межах допустимої похибки, надано акт про невідповідність засобів комерційного обліку від 12.08.2020 №1611853.

7.24.          Господарським судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до листа НКРЕКП від 29.10.2020 №4242/17/8-20 правовідносини сторін урегульовано Договором про стандартне приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120, невід`ємним додатком до якого є відповідні Технічні умови; відповідно до інформації наданої НКРЕКП, послуга із стандартного приєднання до електричних мереж оплачена позивачем у повному обсязі. Водночас за інформацією, наявною в НКРЕКП, на час розгляду звернення позивача відсутня інформація стосовно наявності довідки про виконання технічних умов стандартного приєднання, в частині зовнішнього електрозабезпечення від точки забезпечення потужності до точки приєднання. Станом на час розгляду НКРЕКП звернення позивача послуга з приєднання відповідачем не надана. НКРЕКП вбачає в діях AT "Сумиобленерго" ознаки порушення вимог підпункту 2,6 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов, якими встановлено, що ліцензіат повинен надавати послуги з приєднання електроустановки замовника до системи розподілу електричної енергії з урахуванням положень статті 21 Закону України "Про ринок електричної енергії" за умови дотримання замовником вимог, встановлених Кодексом, зокрема, порушення вимог пункту 4.2.4 глави 4.2 розділу IV Кодексу, в частині недотримання строків надання послуги із стандартного приєднання до електричних мереж.

7.25.          Відповідно до пункту 4.1.2 глави 4.1 розділу IV Кодексу, ОСР не має права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи розподілу за умови дотримання замовником вимог розділу IV Кодексу.

7.26.          Таким чином, установивши обставини щодо зміни сторонами договірних відносин з 24.04.2018 та невиконання саме відповідачем зобов`язань щодо надання послуги із стандартного приєднання до електричних мереж, за відсутності зазначення відповідачем у акті будь-яких відомостей яким саме вимогам проектних рішень не відповідає засіб обліку позивача, що встановлений на об`єкті відповідно до Технічних умов стандартного приєднання  до електричних мереж ПАТ "Сумиобленерго" ІІІ ступеня потужності електроустановок (додаток 1 до договору про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120), суди дійшли вірного висновку про те, що вимоги відповідача про зобов`язання споживача одночасно провести держповірку лічильника та про встановлення лічильника прямого включення дійсно є взаємосуперечливими.

7.27.          З огляду на встановлені обставини, що складений відповідачем акт від 12.08.2020 №1611853 не містить будь-якої інформації стосовно закінчення терміну повірки лічильника, так і попередження відповідача від 14.09.2020 про припинення надання послуг з розподілу електричної енергії №1853 (у зв`язку з невиконанням споживачем вимог акта від 12.08.2020 №1611853 також  не містить конкретизації обставин виявлених порушень, суди дійшли обґрунтованого висновку, що зазначені відповідачем обставини для припинення розподілу електричної енергії позивачу належним чином не обґрунтовані та не можуть бути визнані обґрунтованою підставою для припинення послуг у розумінні приписів підпункту 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу.

7.28.          За таких обставин, суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позовні вимоги в цій частині.

7.29.          У касаційній скарзі відповідач обґрунтував наявність підстави для касаційного оскарження, передбаченої у пункті 3 частини другої статті 287 ГПК України, і таке обґрунтування полягає у відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: неправильного застосування судами положень підпункту 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу  без урахування положень підпункту 6 пункту 2 статті  77 Закону України "Про ринок електричної енергії", пунктів 5.1.10, 5.2.1, 6.5.5, 6.5.14, 7.1.5, 7.1.6, 12.2.2 Кодексу комерційного обліку та пункту 12.3 розділу VII Правил №258.

7.30.          Однак у Суду відсутні підстави для формування висновку щодо питання застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, оскільки судами встановлені обставини, які визначають індивідуальність правовідносин сторін у даній справі, а саме: АТ "Сумиобленерго", як визначену законом підставу для припинення послуг з розподілу електричної енергії зазначає обставини недотримання споживачем вимог пункту 12.3 розділу VII Правил №258 щодо заборони експлуатації засобів вимірювальної техніки із простроченим терміном повірки, водночас посилається на положення статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії", яка  врегульовує зовсім інше правопорушення на ринку електричної енергії  - використання споживачем неповіреного в установленому порядку приладу обліку електричної енергії. Водночас за встановлених судами обставин, наведені у акті перевірки від 12.08.2020 №1611853 вимоги (про невідповідність приладу обліку вимогам нормативно-технічних умов) не можуть бути визнані  обґрунтованою підставою для припинення  розподілу (передачі) електричної енергії, обмеження обсягу розподілу (передачі) електричної енергії або для відключення споживача від мережі без його згоди в розумінні приписів підпункту 4 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу.

7.31.          Таким чином, за результатами розгляду касаційної скарги відповідача, суд касаційної інстанції вважає, що, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, підстав для формування Верховним Судом правового висновку щодо застосування вказаних скаржником в пунктах 4.1.6 та 8.1 цієї постанови норм права у контексті спірних правовідносин немає. Доводи АТ "Сумиобленерго" в цій частині свідчать про незгоду останнього зі встановленими у справі фактичними обставинами, а також з висновками судів попередніх інстанцій.

Щодо оскарження рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у контексті доводів та вимог касаційної скарги ФОП Заїки А.М.

7.32.          У якості підстави касаційного оскарження позивач вказує пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень пунктів 2, 6 ПРРЕЕ у контексті спірних правовідносин "щодо продовження дії положень договору про постачання електричної енергії в частині нарахування неустойки, пені чи інших договірних санкцій за порушення умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема - протиправне припинення надання послуг".

7.33.          У контексті наведених вище доводів касаційної скарги позивача, Суд виходить з такого.

7.34.          Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

7.35.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що умовами договору на постачання електричної енергії від 03.06.2004 №1611853 було визначено, що у разі перерви в постачанні електричної енергії споживачу з вини постачальника понад терміни, визначені ПУЕ для струмоприймачів відповідної категорії, постачальник несе відповідальність перед споживачем у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії (пункт 4.1.2 договору від 03.06.2004 №1853 у редакції додаткової угоди від 16.10.2016 №1853/1 до договору).

7.36.          Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.37.          Частинами першою, третьою статті 653 ЦК України встановлено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

7.38.          За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу (частина перша статті 275 Господарського кодексу України).

7.39.          Разом з тим, у зв`язку набранням чинності Законом України "Про ринок електричної енергії", яким було запроваджено нові підходи функціонування ринку електричної енергії, зокрема шляхом формування нової моделі взаємовідносин між учасниками під час здійснення купівлі-продажу, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам.

7.40.          Функції і повноваження НКРЕКП як регулятора визначено статтею 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", яка приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до її компетенції, та серед іншого, затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону.

7.41.          У контексті висновків суду апеляційної інстанції та доводів касаційної скарги Суд зазначає, що 19.04.2018 набрала чинності постанова НКРЕКП "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" від 14.03.2018 №312, яка є нормативно-правовим регуляторним актом, обов`язковість виконання якого встановлена законом.

7.42.          Як вже було зазначено вище, згідно з пунктом 2 Постанови НКРЕКП "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (ПРРЕЕ), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01.12.2018 шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

7.43.          Пунктом 1.2.1. ПРРЕЕ встановлено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу системи розподілу та Кодексу комерційного обліку.

7.44.          Згідно з п. 2.1.4. ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.
7.45.          Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

7.46.          Суди встановили, що саме на виконання вимог пункту 1.2.1 у відповідності до положень пункту 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312, між сторонами укладено договір про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120. При цьому у подальшому, в грудні 2018 року ФОП Заїка А.М. підписала заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2019.

7.47.          Вказаний порядок укладення договору відповідає вимогам статті 648 Цивільного кодексу України, згідно якої зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

7.48.          Таким чином, укладання договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у новій редакції здійснено сторонами в результаті законодавчих змін та введенням ринку електричної енергії і ґрунтується на вимогах постанови НКРЕКП "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" від 14.03.2018 №312.

7.49.          Отже, внаслідок підписання заяви-приєднання, зміст договірних відносин сторін змінено та остаточно погоджено договірні правовідносини, регулювання яких було чинним на момент виникнення спору саме у редакції договору приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120. Суд також виходить із того, що після підписання заяви-приєднання позивач з посиланням на положення статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України повторно підтвердив обізнаність з його змістом без пропозицій щодо внесення до його своїх умов.

7.50.          У контексті висновків суду апеляційної інстанції та доводів касаційної скарги щодо застосування положень пункту 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312, Суд зазначає таке.

7.51.          Правовий зміст поняття "укладення на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії" розтлумачено у пунктах  4, 6 постанови НКРЕКП  від 14.03.2018 №312 та визначено, що умови попередніх договорів, котрі залишаються чинними при укладенні нового договору є положення, які визначають індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо. Тобто, дані умови закріплюють незмінність незалежно від укладення нового договору, технічних складових надання послуги з електропостачання: обладнання, потужності, обліку.

7.52.          Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій і вказали на те, що інші положення договірних відносин, які зокрема регулюють строки проведення розрахунків за спожиту електроенергію, обов`язку внесення передплати, а також щодо нарахування пені, неустойки, підстав обмеження або припинення електропостачання застосовуються на основі положень нового Договору про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120.

7.53.          Відповідно до приписів пункту 6 постанови НКРЕКП  від 14.03.2018 №312 встановлено спеціальний режим дії попередніх договорів, а саме: після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо: заборгованості/передоплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою; а також щодо нарахування пені, неустойки; обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

7.54.          Суди попередніх інстанцій вказали на те, що після підписання позивачем заяви-приєднання, норми Договору від 03.06.2004 №1611853 могли застосовуватись виключно до правовідносин сторін щодо стягнення заборгованості або повернення передоплати та щодо нарахування пені, які існували станом на відповідну дату.

7.55.          Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з моменту укладення Договору про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120 повністю припинено дію Договору від 03.06.2004 №1611853. Натомість укладений між сторонами Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24.04.2018 №56/3-120 є чинним у повному обсязі.

7.56.          Колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

7.57.          При цьому, врахування вказаної законодавчої норми сторонами не здійснено у Договорі про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120, у тому числі і укладанням сторонами Додатку 1 до договору про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120 "Технічних умов стандартного приєднання  до електричних мереж ПАТ "Сумиобленерго" ІІІ ступеня потужності електроустановок" та Додаткової угоди №2 до цього договору.  Наведене також відповідає інформації відображеній у заяві-приєднанні до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

7.58.          Поряд з тим позивачем не доведено невідповідності вимогам законодавства зазначених положень Договору про приєднання до електричних мереж від 24.04.2018 №56/3-120.

7.59.          Водночас положення цього Договору не містять умов щодо договірної санкції у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії за порушення оператором зобов`язань. 

7.60.          Таким чином, з огляду на те, що порушення відповідачем договірних зобов`язань виникло саме в процесі виконання ним Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24.04.2018 №56/3-120, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 183  280,25 грн, які нараховані відповідачем на підставі положень Договору на постачання електричної енергії від 03.06.2004 №1611853.

7.61.          Твердження позивача про помилковість таких висновків, з огляду на положення пункту 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки такі доводи не спростовують встановлених судами попередніх інстанцій обставин (відсутність порушення відповідачем саме договірних зобов`язань за договором від 03.06.2004 №1611853).

7.62.          Водночас Верховний Суд вважає необґрунтованою наведену ФОП Заїка А.М. підставу касаційного оскарження судових рішень, оскільки ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом формування Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

7.63.          Суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги в частині необхідності формування висновків Верховного Суду щодо застосування зазначених в розділі 4.1.2 цієї постанови норм права, з огляду на те, що доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до вільного тлумачення скаржником положень пунктів 2, 4, 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 і ніяким чином не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій в частині того, що порушення відповідачем договірних зобов`язань виникло саме в процесі виконання ним Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24.04.2018 №56/3-120, умовами якого не передбачено застосування до відповідача штрафних санкцій у разі перерви в постачанні електричної енергії споживачу з вини постачальника.

7.64.          Суд відхиляє інші доводи касаційної скарги як безпідставні, з огляду на неспростування позивачем в межах доводів касаційної скарги висновків судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

7.65.          З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача, оскільки судами попередніх інстанцій ухвалені рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

7.66.          Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи АТ "Сумиобленерго", викладені у відзиві на касаційну скаргу позивача, з огляду на вказані вище висновки Верховного Суду, наведені у цій постанові.

7.67.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у оскаржуваному судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

7.68.          У справі, що розглядається, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до вільного тлумачення сторонами норм матеріального та процесуального права.

8.          Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

8.1.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
8.2.          Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

8.3.          З огляду на те, що доводи позивача та відповідача у касаційних скаргах про неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права з визначених скаржниками підстав касаційного оскарження судових рішень при ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, а наведені позивачем та відповідачем підстави касаційного оскарження ухвалених у цій справі судових рішень, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованми, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі №920/1064/21.

9.          Судові витрати

9.1.          Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржників.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційні скарги фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни та акціонерного товариства "Сумиобленерго" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2022  та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі №920/1064/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                       І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                       І. Булгакова

Суддя                                                                                                       Т. Малашенкова