УХВАЛА

02 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  914/2278/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області
на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023
у справі №  914/2278/22
за позовом приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"
до Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області 
про стягнення 87  338,34 грн,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Львівської області від 30.11.2022, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22 позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - ПАТ "Львівобленерго") до Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області (далі - Мурованська сільська рада) задоволено повністю; стягнуто з Мурованської сільської ради на користь ПАТ "Львівобленерго" заборгованість за недовраховану електричну енергію у розмірі 87  338,34 грн.
Мурованська сільська рада 11.04.2023 (згідно з відміткою на поштовому конверті) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Львівобленерго" до Мурованської сільської ради відмовити. 
Дослідивши матеріали касаційної скарги Мурованської сільської ради зі справи №  914/2278/22, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2  481,00  грн.
Позов подано у вересні 2022 року. Предметом позову у справі №  914/2278/22 є стягнення 87  338,34 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК  України.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
У своїй касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, нез`ясування судами попередніх інстанцій обставин справи, вказує наявність випадку для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, а саме підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, зазначаючи, що справа має виняткове значення для скаржника, оскільки Мурованська сільська рада є органом місцевого самоврядування, фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету та дотацій з державного бюджету; бюджетом Мурованської сільської ради на 2023 рік не передбачено грошові кошти на фінансування витрат на освітлення місць загального користування, що перебувають на території громади та фінансування витрат на виконання судових рішень.
Колегія суддів зазначає, що доводи наведені у касаційній скарзі зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст судових рішень, ухвалених місцевим та апеляційним господарськими судами, й у цілому до заперечення результату розгляду справи, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі судові рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.
Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
При цьому надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на її форму власності, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Отже подана касаційна скарга  не містить належних обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України, і, які надають повноваження Верховному Суду переглянути, як "суду права", дану категорію справ.
Тож тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів.
Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту  2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява №  26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мурованської сільської ради на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Викладене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, Судом не розглядається.
Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя          І.  Колос
Суддя           І.  Бенедисюк
Суддя           Т.  Малашенкова