УХВАЛА

27 квітня 2023 року 
м. Київ
cправа №  916/2715/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Громадської організації  «Всеукраїнська спілка автомобілістів»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду  
(головуючий -  Аленін О.Ю., судді - Богатир К.В., Філінюк І.Г.)
від 14.03.2023

у справі за позовом Громадської організації  «Всеукраїнська спілка автомобілістів»
до  Громадської організації  «Одеська обласна організація автомобілістів»
про  визнання недійсним та скасування рішення, оформленого протоколом від 26.09.2008, про визнання недійсним Статуту в редакції від 2008 року, затвердженого протоколом від 26.09.2008 та про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
1.          У вересні 2021 року Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (далі - Відповідач) з вимогами про:
- визнання недійсним та скасування рішення ХV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, оформленого Протоколом від 26.09.2008;
- визнання недійсним Статуту відповідача в редакції від 2008 року, яка була затверджена Протоколом XV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008;
- зобов`язання відповідача привести свій Статут до редакції, яка відповідатиме положенням Статуту позивача від 2007 року.

2.          Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що оспорюване рішення XV (позачергової) конференції прийнято відповідачем з перевищенням повноважень, визначених його Статутом, з порушенням статутних положень та норм законодавства в сфері регулювання створення та діяльності громадських організацій, що призвело до порушення корпоративних прав та інтересів позивача. Положення Статуту відповідача  в редакції 2008 року не відповідають чинному на момент його прийняття Статуту позивача  в редакції 2007 року. Цими положеннями припинено правовий зв`язок між відповідачем як відокремленим підрозділом зі статусом юридичної особи з громадським об`єднанням - позивачем.

3.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2022 позов задоволено частково:
- визнано недійсним та скасовано рішення ХV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, оформлене Протоколом від 26.09.2008 про внесення змін до Статуту відповідача;
- відмовлено в задоволенні позову в частині визнання недійсними та скасування рішень ХV (позачергової) конференції, а саме: про відновлення чисельності обласної ради до 29 осіб; про виведення із складу обласної ради ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; про обрання членами обласної ради ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; про виведення ОСОБА_10 зі складу делегатів на з`їзд ВСА; про обрання ОСОБА_11 делегатом на Х позачерговий з`їзд ВСА;
- визнано недійсним Статут відповідача від 2008 року, затверджений Протоколом XV (позачергової) конференції Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів від 26.09.2008;
- відмовлено в задоволені позову в частині вимоги про зобов`язання відповідача привести свій Статут до редакції, яка відповідатиме положенням Статуту позивача від 2007 року.

4.          14.03.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасував та у задоволенні позову відмовив повністю. 

5.          Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним та не призведе до його поновлення, оскільки не породить жодних правових наслідків,тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

6.          07.04.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

7.          Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

8.          Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

9.          Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

10.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
-                    норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
-                    навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
-                    навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
-                    обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту  2 частини другої статті  287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, при цьому, необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

13.          У разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини другої статті 287 цього Кодексу, і касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

14.          Крім того, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої  статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

15.          Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 

16.          При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

17.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

18.          Також Верховний Суд звертає увагу, що на правові висновки, викладені у  постановах Вищого господарського суду  України, скаржники не можуть посилатися в якості обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів статті 287 ГПК України. Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

19.          Касаційна скарга не містить зазначення передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК України підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, що є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

20.          З огляду на викладене та враховуючи, що правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, суд зазначає що скаржнику необхідно уточнити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга у відповідності до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

21.          Також відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

22.          Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

23.          Частиною другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

24.          Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

25.          Згідно з статтею 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

26.          Відповідно до вимог касаційної скарги (оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволених судом першої інстанції позовних вимогах, тобто 2 немайнові вимоги) заявник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 9 080,00 грн  (2 270,00 грн х 2 х 200%).

27.          До касаційної скарги заявник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, тому касаційна скарга також підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України для надання строку на усунення встановлених недоліків в частині сплати судового збору.

28.          Крім того, статтею 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

29.          Скаржник до касаційної скарги не додав докази надсилання її копій відповідачу, тому заявнику потрібно надати Верховному Суду докази надсилання відповідачу копії касаційної скарги з додатками, листом з описом вкладення.

30.          Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

31.          Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, 291, пункту 5 частини другої, пункту 2 частини четвертої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
1.          Касаційну скаргу Громадської організації  «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 у справі № 916/2715/21 залишити без руху.

2.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: 
-          привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у цій ухвалі;
-          надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 9 080, 00 грн;
-          подати до суду докази надсилання відповідачу копії касаційної скарги з додатками, а також уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання цієї ухвали, листом з описом вкладення.

3.          Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                             І. Кондратова