УХВАЛА

24 квітня 2023 року 
м. Київ

cправа №  914/2944/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Суховий В.Г. (головуючий), Берднік І.С., Зуєв В.А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1  (далі - відповідач-4, скаржник)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2022  та
постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 

за заявою Приватного підприємства "Люкс-Експрес"
про забезпечення позову 

у справі №   914/2944/22
за  позовом Приватного підприємства "Люкс-Експрес"
до: 1) Акціонерного товариства "Прокредит Банк"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Омега"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс"; 4) ОСОБА_1 ,
про    визнання неукладеним Договору права вимоги та скасування рішення про реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.02.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 у справі                               №   914/2944/22;  прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2023 для розгляду касаційної скарги у справі № 914/2944/22 визначено колегію суддів у складі: Суховий В.Г. - головуючий, Берднік І.С., Зуєв В.А.

Предметом касаційного оскарження у даній справі є ухвала Господарського суду Львівської області від 25.11.2022, якою задоволено заяву Приватного підприємства "Люкс-Експрес" про забезпечення позову, та постанова Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 у справі №   914/2944/22, якою залишено без змін вказану ухвалу.

Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі                                    № 914/2944/22 залишено без руху; надано скаржнику строк тривалістю 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання: касаційної скарги в новій редакції із урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); доказів надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам даної справи.

Роз`яснено скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Копію ухвали суду від 16.03.2023 отримано скаржником - 22.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а, отже, останній день усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вихідних днів, припадає на 03.04.2023.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 914/2944/22,                     скаржником 31.03.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті)  надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, яку зареєстровано канцелярією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 03.04.2023.

До матеріалів зазначеної заяви додано касаційну скаргу в новій редакції з доказами надіслання її копії іншим учасникам даної справи.

Перевіривши касаційну скаргу в новій редакції на відповідність вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню  з огляду на таке.

У касаційній скарзі в новій редакції скаржник із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України  зазначає, що суди попередніх інстанцій під час прийняття ухвали та постанови не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Як було зазначено Верховним Судом в ухвалі від 16.03.2023 у справі № 914/2944/22 про залишення касаційної скарги без руху, частина друга статті 287 ГПК України визначає і розмежовує підстави оскарження судових рішень передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України та підстави оскарження судових рішень визначених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

Також Верховний Суд в ухвалі від 16.03.2023 у справі № 914/2944/22 вказав, що при поданні касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, скаржник не посилається на підставу подання касаційної скарги, визначену відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України у разі оскарження судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України.

Водночас, оскаржувана у даному випадку ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову  у справі (пункт 3 частини першої статті 255 ГПК України), після її перегляду в апеляційному порядку належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України).

Тому, при поданні касаційної скарги на судове рішення (ухвалу), передбачене пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України, скаржник має посилатись на підставу подання касаційної скарги, визначену абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України, з належним обґрунтуванням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, з огляду на предмет касаційного оскарження, при цьому касаційна скарга має містити належне обґрунтування того, у чому саме полягало невірне застосування норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень, та які саме норми були порушені.

У постанові Верховного Суду від 25.06.2021 у справі № 910/22748/16 викладено висновок про те, що, у разі оскарження ухвал суду першої інстанції та постанов апеляційного суду, що ухвалені за результатами їх апеляційного розгляду (пункт 2 частини 1 статті 287 ГПК України), на відміну від оскарження судових рішень по суті позовних вимог (пункт 1 частини 1 статті 287 ГПК України), скаржник не має визначати додаткові підстави касаційного оскарження (так звані "процесуальні фільтри", визначені у пунктах 1-4 частини 2 статті 287 ГПК України).  У такому разі відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу для відкриття і розгляду касаційної скарги достатньо зазначення обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Проте, скаржником у касаційній скарзі в новій редакції зазначено підставу касаційного оскарження судового рішення (ухвали), передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Крім того, у касаційній скарзі в новій редакції не зазначено порушення або неправильне застосування яких саме конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржених судових рішень у даній справі. 

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження, про що судом вже було зазначено як недолік касаційної скарги в ухвалі від 16.03.2023 про залишення касаційної скарги без руху.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно її форми та змісту.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви (див. mutatis mutandis рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; № 21920/93, "Бруалья Гомез де ла Торре проти Іспанії" (Brualla Gomes de la Torre v. Spain) від 19.12.1997, №   26737/95).

Отже, перевіркою щодо змісту касаційної скарги в новій редакції на відповідність вимог Господарського процесуального кодексу України, Верховним Судом встановлено, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині визначення передбаченої статтею 287 ГПК України підстави з огляду на касаційне оскарження судового рішення зазначеного у пункті 2 частини першої статті 287 ГПК України у спосіб, встановлений пунктом 5 частини другої статті 290 цього Кодексу, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню відповідно до частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 292 ГПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про повернення касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтею 234, 235, 242, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 у справі №   914/2944/22 не приймати до розгляду і повернути. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                              В. Суховий

Судді                                                                                                                           І. Берднік

                                                                                                                                    В. Зуєв