УХВАЛА

22 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  921/550/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА"
на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.10.2022 та
постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2023
за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА"
до приватного підприємства фірми "АМН ТРАНС"
про стягнення 7 000 150 грн
та зустрічним позовом приватного підприємства фірми "АМН ТРАНС"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА"
про визнання недійсним договору позики №12 від 15.01.2021,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом - Гримак Володимир Володимирович,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" (далі - ТОВ "УК "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА", позивач, скаржник) звернулося 09.05.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Тернопільської області         від 20.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду                    від 10.04.2023 (повний текст постанови виготовлено 20.04.2023) зі справи                   № 921/550/21; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог за первісним позовом повністю.

Касаційна скарга позивача не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Предметом касаційного оскарження є рішення місцевого суду від 20.10.2022 та постанова апеляційного господарського суду від 10.04.2023. Отже, скаржником оскаржуються судові акти, передбачені пунктом 1 частини першої                           статті 287 ГПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Так, поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку               (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої                       статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, яка не містить такого висновку та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю                      статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України, та враховувати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України встановлено, що доводи касаційної скарги ТОВ "УК "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" зводяться до власного викладення обставин справи та до переоцінки доказів, що вже здійснено судом апеляційної інстанції та з огляду на статус Верховного Суду й повноваження не є підставою для відкриття касаційного провадження. Скаржником не наводиться детального опису правовідносин у контексті обґрунтування мотивів та підстав звернення з касаційною скаргою з чітким посиланням на норму права - відповідний пункт частини другої                             статті 287 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України               "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір"         [у редакції, що діяла на час подання (2021 рік) цієї позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом                на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається          до суду).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у 2021 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних                    осіб 2 270 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що у 2021 році у справі № 921/550/21 подано: первісний позов про стягнення 7 000 150 грн боргу за невиконання умов договору позики від 15.01.2019 № 12; зустрічний позов про визнання недійсним договору позики від 15.01.2019 № 12.

Рішенням місцевого суду від 20.10.2022, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

ТОВ "УК "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" оскаржує судові акти у вимогах за первісним позовом, у задоволенні яких було відмовлено. Отже, предметом касаційного розгляду є одна майнова вимога.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір за одну майнову вимогу, що складає 210 004,50 грн (1,5% ціни позову х 200%).

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Суд касаційної інстанції зазначає, що ТОВ "УК "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: у сумі 210 004,50 грн, за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055);
- Призначення платежу: "Судовий збір за розгляд касаційної скарги …на рішення        …у справі №…".

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви     без руху.

Таким чином, з урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.10.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду                    від 10.04.2023 зі справи № 921/550/21 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія          "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ,      вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Управлінська компанія  "ТЦ" БУДЬ ЛАСКА", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                              І. Бенедисюк