ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 року 
м. Київ
cправа №  910/6628/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - Адамчука Н. В. (адвокат), 
відповідача - Майструка В. І. (адвокат), Перцової О. Г. (адвокат), Хромова О. І. (адвокат), 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 (суддя Щербаков С. О.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 (головуючий - Барсук        М. А., судді Пономаренко    Є. Ю., Руденко    М. А.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 
про стягнення 28 152 872, 35 грн.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" (далі - ТОВ    "Євроенерготрейд", Товариство, Замовник, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ    "Оператор ГТС України", Оператор, відповідач) про стягнення з відповідача 28 152 872, 35 грн частини загальної вартості обсягів позитивного небалансу за договором транспортування природного газу від 25.10.2019 № 1907000365 (далі - договір №    1907000365) з посиланням на положення статей 3, 509, 525, 526, 530, 632, 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пунктів 3, 6- 8, 10, 11, 14, 15, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС).
Позовна заява обґрунтовується тим, що 21.02.2020 на виконання пункту 9.4 договору №    1907000365 та пункту 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС відповідач сплатив на користь позивача вартість позитивного небалансу за січень 2020 року в сумі 108    420    882,42 грн, проте Оператор неправомірно, а саме внаслідок зміни в односторонньому порядку істотних умов вказаного договору в частині визначення ціни/вартості небалансів, застосував при розрахунку загальної вартості позитивного небалансу Замовника в січні 2020 року вартість придбаного відповідачем газу та маржинальні ціни продажу природного газу, які були визначені відповідачем при оптимізації цін вже після закінчення січня 2020 року (в лютому 2020 року).
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
2. Суди розглядали справу неодноразово. Рішенням Господарського суду міста Києва від    18.08.2020 (суддя Приходько І. В.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2021 (головуючий - Разіна Т. І., судді Іоннікова І. А., Тарасенко    К.    В.), позов задоволено повністю в зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог.
3. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2021 (головуючий - Студенець В. І., судді Кібенко О. Р., Мамалуй О. О.) рішення Господарського суду міста Києва від    18.08.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від    12.01.2021 у справі № 910/6628/20 скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що: 1) задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначення його остаточної плати за добовий небаланс за кожну газову добу, здійснюється як сума всіх попередніх добових небалансів та розрахунків попередньої вартості за добовими небалансами за звітний місяць. При цьому оператором було в односторонньому порядку змінено суттєву умову договору №    1907000365 - вартість товару; 2) зазначений висновок судів попередніх інстанцій є помилковим, оскільки дослідженню підлягала не суто попередня вартість, визначена на кожен день, а саме маржинальна ціна, порядок визначення якої передбачено розділом ХІV Кодексу                ГТС, та яка може бути відмінною від попередньої, тобто необґрунтованим є твердження суду про те, що як укладення в кінці січня 2020 року додаткових угод з Акціонерним товариством "НАК "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України"), так і зміна вартості природного газу внаслідок їх укладення, не могла та не повинна була впливати на остаточний обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу, розрахунок яких здійснюється відповідно до положень    Кодексу    ГТС. Зазначені висновки судів зроблені без урахування положень статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" та пунктів 4, 7, 8, 11, 17 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС.
4. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від    23.09.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі з тих підстав, що відповідачем при розрахунку маржинальної ціни придбання природного газу в січні 2020 року для позивача не застосовувалась величина коригування, як наслідок, маржинальна ціна продажу природного газу для позивача в січні 2020 року дорівнювала вартості газу, який відповідач фактично придбав для фізичного балансування газотранспортної системи в розрізі кожної доби. Відтак дії Оператора з визначення маржинальної ціни природного газу з урахуванням вартості природного газу, придбаного для забезпечення балансуючих дій за договорами, укладеними з АТ    "НАК "Нафтогаз України", відповідають умовам договору №    1907000365 та положенням чинного законодавства, а обчислення відповідачем розміру плати з урахуванням понесених витрат за купівлю природного газу не може бути розцінене як одностороння зміна істотних умов договору, оскільки здійснювалося з посиланням на главу 6 розділу ХІV Кодексу ГТС, тобто в межах порядку, погодженого сторонами.
5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 зупинено провадження у справі № 910/6628/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Євроенерготрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/11273/20.
6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від    31.01.2023 рішення Господарського суду міста Києва від    23.09.2021 залишено без змін. 
Зазначена постанова аргументована посиланням на врахування на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20 висновків щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, а саме про те, що: 
"Оператор газотранспортної системи доводить до відома замовника інформацію про його попередній добовий небаланс та вартість природного газу в обсязі добового небалансу (пункт 3 глави 6 Кодексу ГТС).
Добовий небаланс замовника може бути позитивним (замовник надав оператору більше газу, ніж отримав) або негативним (навпаки). У випадку позитивного небалансу вважається, що замовник продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і має право на отримання грошових коштів від оператора. У випадку негативного небалансу вважається, що замовник придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс (пункти 6, 11    глави 6 Кодексу ГТС).
Вартість добового небалансу, попередньо доведена оператором газотранспортної системи замовнику, підлягає уточненню. Остаточно плата за добовий небаланс розраховується на підставі маржинальної ціни природного газу, яка визначається на підставі вартості природного газу, придбаного/        проданого оператором газотранспортної системи для балансуючих дій, з урахуванням величини коригування (пункти 3, 9, 13 глави 6 Кодексу ГТС)". 
Водночас апеляційний суд зазначив, що встановлена попередня вартість за добовий небаланс може бути скоригована під час визначення остаточної плати, що впливає на загальний обсяг понесених витрат у розумінні    статті 35 Закону України "Про ринок природного газу". Не погоджуючись із розрахунком маржинальної ціни природного газу, здійсненої відповідачем, позивач не спростував        обґрунтованості реальної (фактичної) вартості природного газу, придбаного Оператором внаслідок отримання послуг балансування за газову добу січня 2020 року, оскільки у власному розрахунку плати за позитивний небаланс позивач не навів будь-яких інших даних щодо реальної (фактичної) вартості природного газу, придбаного Оператором внаслідок отримання послуг балансування за газову добу січня 2020 року як основи для здійснення відповідного розрахунку. Позивач також не довів, що спірні дії відповідача є несправедливими, дискримінаційними, непрозорими чи не обумовленими об`єктивними чинниками, не відображають реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні Оператора, тоді як у визначеному законом порядку не встановлено обставин зловживання Оператором    монопольним становищем на ринку транспортування природного газу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ    "Євроенерготрейд" звернулося з касаційною скаргою, в якій з урахуванням доповнень до неї, поданих у встановлений строк (частина 1 статті 298 ГПК України), просить вказані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
8. На обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, наголошуючи на тому, що: 1) існує необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20, яке (відступлення) Товариство аргументує тим, що, надавши оператору ГТС та його контрагентам, які поставляють газ для балансування газотранспортної системи (далі - ГТС), безумовне, виключне та абсолютне право визначати фактичну ("остаточну") маржинальну ціну як пропорційне відношення до ціни купівлі газу для такого балансування, та яка (ціна) може бути змінена без погодження із замовником (в цій справі - позивач) після вчинення балансуючих дій та проведення такого перерахунку за підсумками місяця, Велика Палата Верховного Суду порушила мету, яку переслідував законодавець в статтях    33, 35 Закону України "Про ринок природного газу" та повністю нівелювала розділ XIV Кодексу ГТС, яким встановлено порядок комерційного балансування ГТС, оскільки вказані норми Закону України "Про ринок природного газу", пункту 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та умови укладеного між сторонами договору транспортування не передбачають можливості подальшої зміни оператором ГТС в односторонньому порядку раніше визначеної ним добової ціни природного газу, за якою оператор ГТС купив або продав замовнику природний газ внаслідок балансуючих дій у відповідну добу. Тобто зобов`язання сторін зі сплати за добовий небаланс може бути змінене лише у виключних випадках внаслідок дії обставин, які не залежать від волі сторін, бо в іншому випадку це може призвести до зловживання оператором ГТС своїм монопольним становищем, штучного зменшення або збільшення ним ціни природного газу залежно від того, купує чи продає оператор ГТС такий природний газ замовникам внаслідок балансуючих дій; 
2) на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень 4, 7, 8, 10, 11, 16, 17 глави    6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах (у контексті невстановлення перевищення допустимого відхилення в розрізі кожної доби січня 2020 р.); 
3) суди не дослідили зібрані в справі докази, зокрема акт врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365. 
Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи
9. ТОВ    "Оператор ГТС України" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
Розгляд справи Верховним Судом 
10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від    20.03.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ    "Євроенерготрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі №    910/6628/20 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 18.04.2023.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
11. 25.10.2019 між ТОВ    "Оператор ГТС України" (оператор) та ТОВ    "Євроенерготрейд" (замовник) укладено договір №    1907000365, за умовами пунктів 2.1- 2.6 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на вебсайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на вебсайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю замовника. Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог цього Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в цьому Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
12. Згідно з пунктами 2.7, 2.8, 3.1, 4.2 договору №    1907000365 додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби. Додаток 3 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу. Взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору.
На виконання пункту 2.7 договору №    1907000365 сторонами було підписано та скріплено печатками підприємств додаток 1 до договору, яким визначено розподіл потужності, в тому числі із зазначенням: точки входу/виходу, гарантованої потужності, потужність на перерваній основі.
13. Пунктом 3.1 договору №    1907000365 визначено обов`язки оператора, до яких належить в тому числі: своєчасне надання послуг належної якості; розміщення на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг з врегулювання добового небалансу, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс ГТС; здійснення у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.
Відповідно до пункту 4.2 договору №    1907000365 замовник має право: отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки; замовляти транспортування та одержувати з ГТС обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; отримувати від оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором; передати права щодо доступу до ГТС, які він набуває за цим договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з ГТС, в порядку, визначеному цим договором; користуватись іншими правами, передбаченими договором та чинним законодавством України.
14. У пунктах 9.1, 9.2, 9.4, 11.4 договору №    1907000365 сторони погодили, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу. У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а замовник продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС. У    випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника у термін до 5    робочих днів з дня повідомлення. Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).
15. Відповідно до положень Кодексу ГТС упродовж січня 2020 року ТОВ "Оператор ГТС України" щоденно оприлюднювало маржинальну ціну придбання на кожну газову добу січня 2020 року на своєму офіційному вебсайті в мережі "Інтернет" https://tsoua.com. в розрізі кожної доби місяця.
Разом з тим 11.02.2020, тобто через 11 днів після завершення газового місяця та періоду постачання, на інформаційній платформі відповідача з`явилося повідомлення про розміщення на платформі оновленої маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу за січень 2020 року.
16. 14.02.2020 на офіційному вебсайті в мережі "Інтернет" https://tsoua.com з`явилося інформаційне повідомлення, яким ТОВ "Оператор ГТС України" повідомив Замовника, зокрема про проведення оптимізації свого портфелю угод на купівлю природного газу, чим зміг досягнути зменшення на 20 % вартості природного газу, що закуповувався та використовувався для забезпечення балансуючих потреб у січні 2020 року.
17. ТОВ "Оператор ГТС України" надіслав позивачу через інформаційну платформу підписаний ним акт врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць 2020 року від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365.
Із вказаного акта вбачається виникнення у ТОВ "Євроенерготрейд" позитивного небалансу за січень 2020 року в 200 929,74996 тис. м3 газу на загальну суму 108 420    882,42 грн. При цьому в зазначеному акті відповідач вказав, що Оператор застосовує метод розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу відповідно до пунктів 7, 11, 14, 15 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС.
18. При визначенні маржинальної ціни газу відповідач врахував придбання природного газу для балансуючих дій в АТ "НАК "Нафтогаз України" за першу газову добу січня 2020 року за ціною 5    434 грн за 1000 м3 газу, що підтверджується додатковими угодами та актами від 31.01.2020 до договорів купівлі-продажу природного газу від 01.01.2020 № 200100000, № 200100001, №    200100002, №    200100005, № 200100006 для забезпечення балансуючих дій та інших потреб протягом січня 2020        року.
Відповідно до пункту 1.1 зазначених договорів купівлі-продажу природного газу продавець зобов`язався передати у власність покупцеві протягом січня 2020 року природний газ для забезпечення балансуючих дій та інших потреб покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах, визначених договорами.
У пункті 4.1 вказаних договорів купівлі-продажу визначено ціну за 1000 м3        газу для першої газової доби передачі газу, яка становить 6635 грн без урахування ПДВ. Першою газовою добою є дата підписання договорів, тобто 1 січня 2020 року. Ціна за 1000 м3        газу без урахування ПДВ для кожної газової доби передачі газу, наступних за першою газовою добою, визначається за формулою, наведеною у пункті 4.2 договорів.
19. У подальшому, 31.01.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Оператор ГТС України" було укладено додаткові угоди до договорів купівлі-продажу природного газу від 01.01.2020 №    200100000, № 200100001, № 200100002, №    200100005, № 200100006, якими, зокрема змінено ціну за 1000 м3    газу для першої газової доби передачі газу на 5434 грн без урахування ПДВ.
Також 31.01.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Оператор ГТС України" складено акти приймання-передачі природного газу за договорами № 200100000, 200100001, 200100002, 200100005, 200100006, згідно з якими АТ "НАК "Нафтогаз України" як продавець передав, а відповідач        як покупець прийняв у січні 2020 року імпортований природний газ для забезпечення балансуючих дій та інших потреб.
Повну вартість отриманого природного газу Оператор оплатив на користь АТ "НАК "Нафтогаз України", що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від    14.02.2020.
20. 21.02.2020 на виконання пункту 9.4 договору №    1907000365 та пункту 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС відповідач сплатив на користь позивача вартість позитивного небалансу за січень 2020 року в сумі 108 420 882,42 грн.
Позиція Верховного Суду
21. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
22. Позивач у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2- 4 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме: 
якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 ГПК України, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті    287 цього Кодексу.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті    287 ГПК України
23. Згідно з абзацом 3 пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду.
24. Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити належне обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.
25. Так, скаржник наголошує на необхідності відступлення від висновків щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20.
При цьому Товариство вважає, що, надавши оператору ГТС та його контрагентам, які поставляють газ для балансування ГТС, безумовне, виключне та абсолютне право визначати фактичну ("остаточну") маржинальну ціну як пропорційне відношення до ціни купівлі газу для такого балансування та яка (ціна) може бути змінена без погодження із замовником (в цій справі - позивач) після вчинення балансуючих дій та проведення такого перерахунку за підсумками місяця, Велика Палата Верховного Суду порушила мету, яку переслідував законодавець в статтях    33, 35 Закону України "Про ринок природного газу" та повністю нівелювала розділ XIV Кодексу ГТС, яким встановлено порядок комерційного балансування ГТС, оскільки вказані норми Закону України "Про ринок природного газу", пункту 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та умови укладеного між сторонами договору транспортування не передбачають можливості подальшої зміни оператором ГТС в односторонньому порядку раніше визначеної ним добової ціни природного газу, за якою оператор ГТС купив або продав замовнику природний газ внаслідок балансуючих дій у відповідну добу. Отже, на підставі статті    35 Закону України "Про ринок природного газу" та глави XIV Кодексу ГТС, оператор ГТС не має права змінювати ціну купівлі природного газу за звітний місяць для визначення остаточної маржинальної ціни продажу/купівлі газу під час балансування системи, оскільки така одностороння зміна на підставі додаткової угоди після закінчення звітного місяця суперечить положенням конкурентного законодавства та є неприпустимою практикою. При цьому зобов`язання сторін зі сплати за добовий небаланс може бути змінено лише у виняткових випадках внаслідок дії обставин, які не залежать від волі сторін, позаяк в іншому випадку це може призвести до зловживання оператором ГТС своїм монопольним становищем, штучного зменшення або збільшення ним ціни природного газу залежно від того, купує чи продає оператор ГТС такий природний газ замовникам внаслідок балансуючих дій.
26. Проте колегія суддів відхиляє вказані доводи скаржника як необґрунтовані з огляду на таке.
27. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
У пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v.United Kingdom) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.
28. Задля гарантування юридичної визначеності Велика Палата Верховного Суду має відступати від попередніх висновків Верховного Суду лише за наявності для цього належної підстави. Так, вона може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин в певній сфері або їх правового регулювання.
Такий висновок сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від    04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункти 43- 45), від 05.12.2018 у справах № 757/1660/17-ц (пункти 43, 44) і №    818/1688/16 (пункти 44, 45), від 15.05.2019 у справі № 227/1506/18 (пункт 54), від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункти 44, 45), від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 (пункт 24), від    26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (пункт 23), від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (пункт 48), від 30.06.2020 у справах № 264/5957/17 (пункт 41) і № 727/2878/19 (пункт 39), від    07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (пункт 35), від 09.09.2020 у справі № 260/91/19 (пункти 58, 59), від 29.09.2020 у справі № 712/5476/19 (пункт 40), від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 (пункт 29); від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 7.19), від 12.10.2021 у справі №    233/2021/19 (пункт 34), від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18 (пункт 90), від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 (пункт 31), від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 49), від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (пункт 45).
29. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, в січні 2020 року в позивача виник позитивний добовий небаланс.
30. Пунктом 10 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС передбачено, що з метою визначення маржинальної ціни продажу, маржинальної ціни придбання й середньозваженої ціни оператором газотранспортної системи використовується інформація про операції, що відбуваються на торговій платформі, вибір якої погоджений Регулятором.
Якщо така торгова платформа не погоджена, визначення маржинальної ціни здійснюється відповідно до пункту 11 глави 6        розділу ХІV Кодексу ГТС:
- маржинальна ціна продажу визначається шляхом зменшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування (для позитивного небалансу);
- маржинальна ціна придбання визначається шляхом збільшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування (для негативного небалансу).
31. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, торгова платформа в січні 2020 року погоджена не була, а тому відповідач визначав маржинальну ціну продажу/придбання природного газу відповідно до пункту 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС.
Виходячи із системного аналізу положень пункту 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС разом із нормами частини 2 Закону України "Про ринок природного газу", маржинальна ціна придбання/продажу і відповідний розмір плати за небаланси напряму залежать від фактичної вартості придбаного оператором газотранспортної системи природного газу, оскільки саме ця вартість (реальні та обґрунтовані витрати оператора ГТС, як зазначено у вказаному Законі) є базою для їх розрахунку.        Іншої бази для розрахунку маржинальної ціни та відповідної плати за небаланси законодавство не встановлює.
Таким чином, у разі застосування пункту 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС основою для розрахунку маржинальної ціни продажу/придбання у всіх випадках є вартість природного газу, придбаного оператором ГТС.
32. Частина 3 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" та пункт 3 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС у своїй сукупності зобов`язують оператора ГТС доводити до відома замовників саме попередню вартість природного газу в обсязі добового небалансу. Використання законодавцем у вказаній нормі терміна "попередня вартість" вказує на подальше визначення оператором ГТС остаточної вартості та їх можливу відмінність між собою, тобто передбачає можливість зміни маржинальної ціни та приведення її у відповідність із "обґрунтованими та реальними витратами" оператора ГТС на закупівлю природного газу, необхідного для вчинення балансуючих дій.
Остаточна плата за добовий небаланс розраховується так:
- відповідно до пункту 17 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС "на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць";
- згідно з пунктом 18 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС оператор ГТС до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.
33. Отже, якщо пункт 3 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС зобов`язує оператора ГТС доводити до відома замовників попередню вартість добових небалансів, то пункт 18 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС передбачає обов`язок оператора надати замовнику        інформацію про остаточну вартість таких небалансів. 
Пункти 17 та 18 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС сукупно встановлюють, що остаточна плата за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць визначається до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, і така плата з урахуванням положень пункту 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС та частини 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" визначається на підставі реальних витрат оператора на природний газ, придбаний для балансуючих дій.
34. У пунктах 127- 130 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №    910/11273/20 зі спору, що виник з подібних правовідносин (предмет позову - стягнення з ТОВ    "Оператор ГТС України" 1 825 309,75 грн недоотриманої вартості позитивного небалансу за січень 2020 року), викладено такі висновки щодо комплексного застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу ХІV Кодексу    ГТС:
"Оператор газотранспортної системи доводить до відома замовника інформацію про його попередній добовий небаланс та вартість природного газу в обсязі добового небалансу (пункт 3 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).
Добовий небаланс замовника може бути позитивним (замовник надав оператору більше газу, ніж отримав) або негативним (навпаки). У випадку позитивного небалансу вважається, що замовник продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і має право на отримання грошових коштів від оператора. У випадку негативного небалансу вважається, що замовник придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс (пункти 6, 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).
Вартість добового небалансу, попередньо доведена оператором газотранспортної системи замовнику, підлягає уточненню. Остаточно плата за добовий небаланс розраховується на підставі маржинальної ціни природного газу, яка визначається на підставі вартості природного газу, придбаного/проданого оператором газотранспортної системи для балансуючих дій, з урахуванням величини коригування (пункти 3, 9, 13 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС).
Отже, заявлена оператором газотранспортної системи попередня вартість газу в обсязі добового небалансу корегується для визначення остаточної плати за добовий небаланс, яку сплачує оператор замовнику або навпаки, оскільки така плата остаточно встановлюється за наслідками визначення витрат оператора газотранспортної системи на купівлю природного газу для надання послуг балансування".
35. Крім того, в пункті 106 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду наголосила, що Верховний Суд у справах        №№ 910/6208/20, 910/5757/20, 910/4424/20, 910/6628/20 (тут йдеться про постанову від 17.06.2021, якою цю справу передано на новий розгляд), 910/11647/20 застосував пункти 3, 6, 8, 10, 11, 17, 18 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС аналогічно викладеному вище. Виходячи з принципу правової визначеності як невід`ємної складової принципу верховенства права інше тлумачення та застосування норм права було б доречним та можливим лише у разі наявності суттєвої        помилки в існуючій практиці Верховного Суду, або у разі, якщо б існуюча практика Верховного Суду перестала би відповідати розвитку економічних або суспільних відносин, в яких відповідні норми мають застосовуватися. Проте Велика Палата Верховного Суду не вбачає будь-яких підстав для висновку про помилку в застосуванні норм Кодексу ГТС у раніше розглянутих аналогічних справах.
36. Колегія суддів зауважує, що для визначення остаточної плати за добовий небаланс необхідно встановлювати маржинальну ціну продажу природного газу в січні 2020 року. Для цього необхідно встановити обґрунтовану реальну (фактичну) вартість природного газу, придбаного оператором ГТС внаслідок отримання послуг балансування за газову добу січня 2020 року.
37. Відповідно до пункту 4 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором ГТС, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави.
Таким чином, остаточна вартість природного газу для забезпечення балансуючих дій для січня 2020 року була визначена 31 січня 2020 року шляхом закупівлі природного газу відповідно до пунктів 1, 6 глави 5        розділу ХІV Кодексу ГТС.
38. Як встановлено судами та не спростовано скаржником, згідно з актом врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365 обсяг добового небалансу позивача послуг транспортування природного газу протягом кожної доби січня 2020 року не перевищував допустимого відхилення, в зв`язку з чим Оператор при розрахунку маржинальної ціни придбання природного газу у січні 2020 року для позивача не застосовував        передбачену положеннями пунктів 9, 11, 12, 13, 14 глави 6        розділу ХІV Кодексу ГТС величину коригування, і, як наслідок, маржинальна ціна продажу природного газу для позивача в січні 2020 року дорівнювала вартості газу, який відповідач фактично придбав для фізичного балансування ГТС в розрізі кожної доби.
Отже, дії Оператора щодо визначення маржинальної ціни природного газу із урахуванням вартості природного газу, придбаного для забезпечення балансуючих дій за договорами купівлі-продажу природного газу від 01.01.2020 №№ 200100000, 200100001, 200100002, 200100005, 200100006, укладеними з АТ "НАК "Нафтогаз України", відповідають умовам договору №    1907000365 та положенням чинного законодавства.
39. Обчислення відповідачем розміру плати з урахуванням понесених витрат за купівлю природного газу не може бути розцінений як одностороння зміна істотних умов договору, оскільки здійснювалося з посиланням на главу 6 розділу ХІV Кодексу ГТС, тобто в межах порядку, погодженого сторонами. 
В свою чергу, не погоджуючись із розрахунком маржинальної ціни природного газу, здійсненим відповідачем, позивач не спростував        обґрунтованість реальної (фактичної) вартості природного газу, придбаного оператором ГТС внаслідок отримання послуг балансування за газову добу січня 2020 року. У власному розрахунку плати за позитивний небаланс позивач не навів будь-яких інших даних щодо реальної (фактичної) вартості природного газу, придбаного Оператором внаслідок отримання послуг балансування за газову добу січня 2020 року як основи для здійснення відповідного розрахунку.
40. Колегія суддів вважає, що, застосовуючи зазначені положення чинного законодавства в сфері функціонування ГТС і враховуючи недоведеність виникнення в Товариства вартості позитивного небалансу за січень 2020 року на спірну суму, що, в свою чергу, зумовлено недоведеністю позивачем належними і допустимими доказами обставин неправомірної односторонньої зміни Оператором раніше визначеної ним добової ціни природного газу після закінчення звітного місяця, з якою (зміною) скаржник фактично ототожнює своєчасне (до 14 числа місяця, наступного за звітним) визначення відповідачем остаточної (маржинальної) ціни за весь звітний місяць з повідомленням про це Замовника, яка (остаточна ціна) звісно внаслідок корегування може відрізняється від початкової (попередньої) вартості добового небалансу замовника за кожну газову добу, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача частини донарахованої позивачем загальної вартості обсягів позитивного небалансу за договором № 1907000365, оскільки 21.02.2020 на виконання пункту 9.4 вказаного договору та пункту 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС відповідач вже сплатив на користь позивача вартість позитивного небалансу за січень 2020 року в сумі 108 420 882,42 грн.
При цьому судами під час нового розгляду з урахуванням вказівок Верховного Суду, вміщених у постанові від 17.06.2021, враховано, що матеріали справи не містять та скаржником не надано жодних доказів як на підтвердження того, що дії відповідача є несправедливими, дискримінаційними, непрозорими чи не зумовленими об`єктивними чинниками, не відображають реальні потреби ГТС з урахуванням ресурсів у розпорядженні Оператора, так і на підтвердження обставин зловживання    відповідача    монопольним становищем на ринку транспортування природного газу з притягненням Оператора до відповідальності за недобросовісну конкуренцію в порядку, визначеному законодавством про захист від недобросовісної конкуренції.
41. Наведеним вище повністю спростовуються помилкові доводи скаржника про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20, які (доводи) скаржник аргументує передусім тим, що в зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду нібито надала оператору ГТС та його контрагентам, які поставляють газ для балансування ГТС, безумовне, виключне та абсолютне право визначати фактичну ("остаточну") маржинальну ціну як пропорційне відношення до ціни купівлі газу для такого балансування, та яка (ціна) може бути змінена без погодження із замовником (в цій справі - позивач) після вчинення балансуючих дій та проведення такого перерахунку за підсумками місяця, чим порушила мету, яку переслідував законодавець в статтях    33, 35 Закону України "Про ринок природного газу" та повністю нівелювала розділ XIV Кодексу ГТС, яким встановлено порядок комерційного балансування ГТС, тоді як вказані норми Закону України "Про ринок природного газу", пункту 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та умови укладеного між сторонами договору транспортування не передбачають можливості подальшої зміни оператором ГТС в односторонньому порядку раніше визначеної ним добової ціни природного газу, за якою оператор ГТС купив або продав замовнику природний газ внаслідок балансуючих дій у відповідну добу, а така одностороння зміна на підставі додаткової угоди після закінчення звітного місяця суперечить положенням конкурентного законодавства та є неприпустимою практикою.
42. Оскільки скаржник не дотримався вимог статей 287, 290 ГПК України та не навів змістовного обґрунтування мотивів відступлення від висновку щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від    02.11.2022 у справі № 910/11273/20, то колегія суддів не вбачає жодних підстав для такого відступлення, а тому зазначена скаржником підстава касаційного оскарження не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті    287 ГПК України
43. Тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника. 
Зі змісту пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України вбачається, що зазначена норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
44. Колегія суддів вважає, що скаржник безпідставно посилається на необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування положень 4, 7, 8, 10, 11, 16, 17 глави    6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах (у контексті невстановлення судами перевищення допустимого відхилення в розрізі кожної доби січня 2020 р.), оскільки суди попередніх інстанцій достовірно встановили та позивач не спростував того факту, що згідно з відомостями акта врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365 обсяг добового небалансу позивача послуг транспортування природного газу протягом кожної доби січня 2020 року не перевищував допустимого відхилення. 
Водночас доводи скаржника про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування норм 4, 7, 8, 10, 11, 16, 17 глави    6 розділу XIV Кодексу ГТС зводяться виключно до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, тоді як згідно з імперативними положеннями частини 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Наведені фактичні обставини виключають підстави для формування Верховним Судом висновку щодо застосування норм 4, 7, 8, 10, 11, 16, 17 глави    6 розділу XIV Кодексу ГТС у спірних правовідносинах стягнення вартості позитивного небалансу.
Крім того, правові висновки щодо застосування пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах уже сформульовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від    02.11.2022 у справі № 910/11273/20, а тому наявна пропозиція скаржника сформувати новий висновок щодо вказаних правових норм зі штучним додаванням деяких інших пунктів глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, також проаналізованих Великою Палатою Верховного Суду у вказаній постанові, фактично спрямована на відступлення від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, відсутність достатніх підстав для якого (відступлення) детально викладено в пунктах 27- 42 цієї постанови.
45. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини    2 статті 287 ГПК України, також не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті    287 ГПК України
На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті    287 ГПК України, скаржник посилається на неповне дослідження судами зібраних у справі доказів, зокрема акта врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365.
46. Дійсно, в розумінні пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження є передбачене пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу процесуальне порушення, яке полягає у недослідженні судом зібраних у справі доказів.
47. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами 1,    2,    3    частини 2 статті 287 цього Кодексу.
48. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення в сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1, 2, 3    частини 2 статті 287 цього Кодексу. 
49. Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи позивача зводяться передусім до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, але, як зазначено вище, скаржник при цьому належним чином не обґрунтував у своїй касаційній скарзі наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1,    2,    3    частини    2 статті 287 ГПК України.
50. За таких обставин колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про недослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, зокрема акта врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-1907000365, за    умови відсутності підтвердження будь-якої з інших підстав касаційного оскарження, передбачених    пунктами    1,    2,    3    частини    2 статті 287 ГПК України.
51. Таким чином, інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, також не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови.
52. Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що перелік підстав для закриття касаційного провадження, визначений статтею    296    ГПК України, є вичерпним, і цією статтею не передбачено можливості закриття касаційного провадження у разі непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2, 4 частини 2 статті    287 цього Кодексу.
53. Зважаючи на те, що всі наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2- 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішення та постанови як таких, що ухвалені судами попередніх інстанцій без порушень норм матеріального та процесуального права.
54. З наведених раніше мотивів колегія суддів погоджується з обґрунтованими доводами відповідача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55.        Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
56. З огляду на те, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження під час касаційного провадження в зв`язку з відсутністю в колегії суддів як підстав для відступлення від висновку щодо застосування норм статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", пунктів 3, 6, 8, 10, 11, 17 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/11273/20, так і підстав для формування Верховним Судом висновку щодо застосування положень 4, 7, 8, 10, 11, 16, 17 глави    6 розділу XIV Кодексу ГТС у спірних правовідносинах, а непідтвердження підстав, визначених пунктами 2 і 3 частини 2 статті 287 ГПК України зумовлює незастосування норми пункту 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, до якої прямо відсилає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України та на яку також помилково посилається позивач, то наведене виключає як скасування оскаржуваних рішення та постанови із зазначених підстав, так і закриття касаційного провадження в справі.
57. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, як наслідок, оскаржувані судові рішення ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права.
58. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
59. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
60. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею    300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваних рішення та постанови.
Розподіл судових витрат
61. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроенерготрейд" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 у справі №    910/6628/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                                 Т. Б. Дроботова 

                                                                                           Н. О. Багай