ОКРЕМА ДУМКА

19 квітня 2023 року 

м. Київ

cправа №  910/5352/21 

Суддів Верховного Суду Кондратової І.Д., Кролевець О.А.
у справі №910/5352/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рам 360"
до Міністерства охорони здоров`я України
про стягнення 1467346,92 грн,
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Рам 360" (далі - ТОВ "Рам 360", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України, відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1467346,92 грн.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору від 26.03.2019 N°CQ-4.6.1/40 в частині оплати наданих позивачем послуг в рамках реалізації проекту "Поліпшення охорони здоров`я на службі у людей", що фінансується відповідно до угоди про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 19.03.2015 N°8475-UA.
3.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022, позов задоволено повністю; стягнуто з МОЗ України на користь ТОВ "Рам 360" суму коштів в розмірі 1467346,92 грн.
4.          Судові рішення мотивовані тим, що згідно з встановленими у договорі строками відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг за договором.
5.          М03 України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Рам 360" в повному обсязі.
6.          B обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначаючи про те, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 03.12.2019 у справі N°909/574/18, від 11.12.2018 у справі N°826/19299/15 щодо дотримання необхідних умов оплати, а саме підписання актів приймання виконаних робіт, а також, від 19.02.2020 у справі N°755/9215/15, від 27.06.2018 у справі N°826/1216/16, від 14.11.2018 у справі N°753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі N°753/15683/15, від 18.06.2019 у справі N°910/3929/18, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. При цьому скаржник заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн, вказуючи на їх неспівмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та ринковими цінами на аналогічні послуги, а також їх недоведеність належними та допустимими доказами.
7.          Крім того у касаційній скарзі скаржник вказує на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та безпідставно відхилив його доводи про неможливість здійснення оплати за послуги, які мотивовані тим, що замовник не прийняв послуги, не затвердив звіти №2-4 та не підписав акти здачі-приймання послуг, оскільки позивач не виконав вимоги щодо звітності, визначені п.3.2 технічного завдання, зокрема, не надав: підтвердження статусу відеоролику як соціальної реклами, вимоги до якої встановлено статтею 12 Закону України "Про рекламу"; оригіналів ефірних довідок, передбачених договором; публікації, передбачені договором; не виконав інші окремі вимоги щодо звітності.
8.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Бакуліна С.В., Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.) ухвалою від 08.02.2022 передав справу № 910/5352/21 на розгляд палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  з підстави, передбаченої частиною 1 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, а саме: необхідність відступу від висновку, що міститься у постанові від 03.12.2019 у справі №909/574/18, із зазначенням, що непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт), які за умовами договору (без внесення до них відповідних змін) є необхідною умовою для розрахунку із замовником, не можуть бути єдиною безумною підставою для звільнення останнього від оплати фактично наданих послуг (виконаних робіт).
9.          Ухвалою від 23.02.2023 судова палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла до розгляду справу №910/5352/21 за касаційною скаргою МОЗ України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2021 та призначила на 29.03.2023.
10.          Під час розгляду справи №910/5352/21 було з`ясовано, що на розгляді об`єднаної палати Касаційного господарського суду знаходиться інша справа №914/2355/21 за позовом ДП "Львівський облавтодор" до Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації та Служби автомобільних доріг у Львівській області  про зобов`язання прийняти неоплачені та фактично виконані роботи за договором підряду про закупівлю послуг від 31.07.2018 №77-07/18 шляхом підписання типових форм актів приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми №КБ-3) за грудень 2018 року на суму 462473,00 грн та стягнення з Департаменту заборгованості в розмірі 462473,00 грн.
11.          Справу №914/2355/21 було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду з метою відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.11.2022 у справі №914/1904/21, згідно з яким: "правовою підставою для виконання тих чи інших видів і обсягів робіт підрядником є наявність відповідного плану-завдання, де визначено вид, обсяг та ціну робіт. Водночас позивач не надав суду відповідних планів-завдань на види і об`єми робіт, зазначені в актах виконаних будівельних робіт, заборгованість за якими є предметом спору. При цьому суд зазначив, що відповідачі обґрунтовано відмовились від підписання наданих позивачем актів, зважаючи на умови укладеного сторонами договору: позивач не погодив у встановленому законом і договором порядку вид, обсяг та ціну робіт; оскільки відсутні плани-завдання відповідачів, то сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору підряду всупереч частині першій статті 853 Цивільного кодексу України, за змістом якої у замовника виникає обов`язок прийняти роботу, яка виконана підрядником саме відповідно до умов договору підряду".
12.          В ухвалі про передачу справи №   914/2355/21 колегія суддів Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду також зазначила, що: 
-          правова позиція щодо застосування судами частини четвертої статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено, зокрема, у пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 910/7446/18 та інших. Вона полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".
-          замовник відмовився від підписання актів у зв`язку з відсутністю планів-завдань на виконані роботи, заперечень з приводу факту їх виконання чи якості не зазначив;
-          у період дії договору замовник не направляв підряднику жодної письмової заборони щодо виконання будь-яких робіт згідно з договором, тим більше робіт із зимового утримання, виконання яких спрямоване насамперед на усунення загрози безпечного проїзду автотранспорту та ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, спричинених погодними умовами. Наведене свідчить, що виконання підрядником робіт, пов`язаних з зимовим утриманням доріг, було передбачено сторонами у договорі, а відсутність заявок з боку замовника не звільняє підрядника від обов`язку негайно приступити до виконання робіт відповідно до правил зимового утримання доріг.   Одночасно вид робіт / послуг, що надаються підрядником, так само як і їх ціна прямо передбачені умовами договору;
-          у постанові від 02.06.2020 у справі №909/1054/19 Верховний Суд, розглядаючи спір між ТОВ "ПБС" та Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області щодо оплати робіт (послуг) з проведення ямкового ремонту, прибирання сміття, а також із зимового утримання автомобільних доріг для забезпечення безпечного та безперебійного руху, вказував, що не підписання відповідачем наданих позивачем актів ф. КБ-2в і довідок ф. КБ-3 не було підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання з оплати робіт (Послуг), виконання (надання) яких, їх обсяг та якість ним не заперечувалися.
13.          Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалою від 22.02.2023 призначив розгляд справи №914/2355/21 у відкритому судовому засіданні на 07.04.2023, а ухвалою від 07.04.2023 повідомив учасників справи, які не прибули в засідання, що розгляд касаційної скарги ДП "Львівський облавтодор" відбудеться 26.05.2023.
14.          Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду ухвалою від 19.04.2023 зупинив касаційне провадження у справі   № 910/5352/21 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду справи №914/2355/21 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду. 
15.          Необхідність зупинення касаційного провадження мотивована тим, що "у цій справі №910/5352/21 та у справі №914/2355/21, переданій на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду,   Суд вважає за необхідне відступити від подібного висновку стосовно наявності/відсутності підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) робіт у випадку непідписання замовником відповідних актів прийняття наданих послуг (виконаних робіт)".
16.          Підставою для зупинення провадження судом касаційної інстанції було визначено приписи пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, згідно яких суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
17.          Щодо застосування норми пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України Верховний Суд сформував наступну практику:
-          провадження у справі має зупинятись з чітким розумінням того, що підстава для зупинення провадження уже існує (пункт 4.2.2 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 у справі № 910/22479/17, пункт 5.2.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 906/1349/15);
-          зупинення провадження у справі з цієї підстави є правом, а не обов`язком. Таке право може бути реалізовано за наявності двох умов: правовідносини є подібними, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд справи (пункт 19 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.04.2023 у справі № 916/1522/22; постанови колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2022 у справі №910/22748/16, від 05.07.2022 у справі №910/6807/21, від 05.09.2022 у справі №904/5835/19);
-          можливість такого зупинення залежить від дискреційних повноважень суду та прямо залежить від обставин та питань, які розглядаються судом в кожному випадку окремо (пункт 13.3 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.03.2023 у справі № 911/1418/17); 
-          пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України забезпечений механізм наступної можливості правильного застосування певної норми права судами першої та апеляційної інстанції шляхом врахування майбутніх висновків палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо суперечливих або неоднозначних тлумачень такої норми права (пункт 22 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 910/22947/17; пункт 5.9 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.10.2020 у справі № 910/11618/21; пункт 21 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2022 у справі № 910/13820/21);
-          вирішуючи питання про зупинення провадження, суд повинен з`ясувати пов`язаність справи, яка розглядається судом касаційної інстанції, зі справою, що є предметом перегляду, та вказати, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи, а не формально вказати про тотожність предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог, встановлених судом фактичних обставин справи, наявність однакового матеріально-правового регулювання. Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (висновок колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 08.04.2020 у справі № 372/1727/18 щодо застосування аналогічної норми пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України).
18.          Тобто, зупинивши провадження у справі № 910/5352/21, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду в ухвалі від 19.04.2023 визнав подібність правовідносин, що склалися між сторонами цієї справи та справи № 914/2355/21, що розглядається об`єднаною палатою, та наступну можливість врахування висновків щодо застосування норм частини першої статті 853 та частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникли з договору послуг.
19.          Не погоджуємося з висновками щодо подібності правовідносин та можливості врахування при вирішенні спору у цій справі майбутнього висновку об`єднаної палати щодо застосування норм, які регулюють правовідносини, що виникають з договору підряду, тому відповідно до частини третьої статті 34 ГПК України висловлюємо окрему думку.
20.          Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 зазначала, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їх оцінювання на предмет подібності необхідно насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин (п.31).
21.          Враховуючи різноманіття можливих правовідносин, в межах яких відбувається застосування відповідної норми права, для забезпечення однакового застосування такої норми основними при визначенні подібних правовідносин мають бути ті ознаки, які впливають на їх правове регулювання (тобто можливість застосування відповідної норми).
22.          З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт (п.97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
23.          Як вбачається з судових рішень у справі №914/2355/21, до розгляду якої колегія суддів зупинила касаційне провадження, предметом спору є вимоги про зобов`язання прийняти неоплачені та фактично виконані роботи за договором підряду, а саме щодо виконання робіт з утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення, шляхом підписання типових форм актів приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми №КБ-3) за грудень 2018 року на суму 462 473,00 грн та стягнення з Департаменту заборгованості в розмірі 462 473,00 грн. 
24.          Спірні правовідносини у справі №914/2355/21, що розглядається об`єднаною палатою, виникли при виконанні договору будівельного підряду, що регулюється параграфами 1, 3 глави 61 (підряд) Цивільного кодексу України (статті 837 -864, 875-886). Зокрема, загальний порядок прийняття робіт за договором підряду врегулювано у статті 853 Цивільного кодексу України, а спеціальними нормами, що регулюють питання прийняття робіт за договором будівельного підряду врегульовано у статті 882 ЦК України. Можливість оформлення приймання виконаних робіт шляхом підписання акту підрядником в односторонньому порядку врегульовано у частині четвертій статті 882 ЦК України.
25.          Натомість, у справі, що розглядається палатою, предметом спору є стягнення заборгованості за договором надання послуг (реклами). Такі правовідносини мають інше матеріально-правове регулювання: положення Глави 63 Цивільного кодексу України, Послуги. Загальні положення, з урахуванням яких суди розглянули спір у справі. 
26.          Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
27.          Відокремлення договорів про надання послуг від договорів про виконання робіт (договорів підряду) можливо здійснити за наступними критеріями:
-          предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою матеріалізований результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі;
-          основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги.
28.          З урахуванням вищезазначеного не можна ототожнювати вказані договори, оскільки, порядок прийняття робіт за договором підряду є більш складним та унормованим, зокрема, як визначено положеннями статті 882 Цивільного кодексу України та передбачає складання сторонами необхідних первинних документів "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3), типову форму яких затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013".
29.          Таким чином ми вважаємо, що справа № 914/2355/21 та справа, що зараз розглядається Верховним Судом, не є подібними за змістовним критеріям. 
30.          Зважаючи на вищезазначене, в даному випадку, розглядаючи справу у порядку касаційного провадження, з урахуванням повноважень, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши судові рішення у справі, обставини встановлені судами попередніх інстанцій, а саме підстави позову, характер спірних правовідносин, матеріально- правове регулювання, а також, доводи і підстави касаційного оскарження, вважаємо, що Суд мав достатньо підстав для здійснення касаційного перегляду судових рішень у справі та прийняття відповідного рішення у судовому засіданні 19.04.2023. 
31.          Тоді як, касаційним судом було безпідставно зупинено провадження у справі відповідно до положень пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, без належного обґрунтування та урахування того, що вказаною нормою передбачене право суду зупинити провадження у справі тільки за наявності двох умов: правовідносини є подібними, палата, об`єднана палата, Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд справи. 
32.          При цьому, оскільки в даному випадку передача справи на розгляд палати відбувалась на підставі частини першої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, касаційному суду необхідно чітко обґрунтувати не тільки пов`язаність справ щодо подібності, але також вказати чітко норму права, яка застосовується у побідних правовідносинах, від висновку щодо застосування якої Суд має намір відступити.

Судді                                                                                           І. Кондратова

                                                                                          О. Кролевець