УХВАЛА

16 травня 2023 року 
м. Київ
Справа №  400/1899/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Миколаївської міської ради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 (колегія суддів: Поліщук Л. В., Богатир   К. В., Таран С. В.) та рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022 (суддя Олейняш Е. М.) у справі 
за позовом фізичної особи - підприємця Сілівко Вікторії Валеріївни до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2021 році фізична особа - підприємець Сілівко В. В. звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо розгляду її заяви від 17.08.2015 та зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути цю заяву по суті на черговому пленарному засіданні сесії та прийняти рішення відповідно до статті 123 Земельного кодексу України.
21.11.2022 Господарський суд Миколаївської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023, повний текст якої складений 21.03.2023, про задоволення позову.
11.04.2023 Миколаївська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка надійшла до суду 28.04.2023, в якій просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове - про відмову у позові.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Случ   О. В.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке. 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
За змістом пункту 2 частини третьої статті 287 цього ж Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з приписами частини п`ятої статті 12 ГПК України малозначними справами є: 1)   справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)   справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Як вбачається з ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.09.2022 у цій справі, суд враховуючи категорію та складність справи, характер правовідносин між сторонами, обсяг доказів, дійшов висновку, що справа є незначної складності та визнав її малозначною відповідно до пункту 2 частини п`ятої 12 ГПК України, а тому розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина третя статті 12 ГПК України).
Як зазначено вище, у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки, за яких судові рішення у малозначних справах можуть бути предметом касаційного оскарження.
Миколаївська міська рада підставами касаційного оскарження судових рішень визначила пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України, які без обґрунтувань, передбачених в пункті 2 частини третьої цієї ж статті, не можуть вважатися дотриманням приписів статті 290 цього ж Кодексу, оскільки ця справа визнана судом малозначною.
Колегія суддів враховує також, що ця справа не належить до категорії справ, які розглядаються виключно в порядку загального позовного провадження (частина четверта статті 247 ГПК України).
Отже, Миколаївська міська рада не дотрималася умови допуску малозначної справи до касаційного оскарження.
При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені в пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Верховний Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09.10.2018 про неприйнятність у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Європейський Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі пункту 3 (а) статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. При цьому в аспекті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також взято до уваги наявність або відсутність питання справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак ЄСПЛ не визнав факту висвітлення заявницею належним чином обставин порушення процесуальних гарантій, наданих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в контексті обов`язку справедливого провадження в судах першої та другої інстанцій.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що Миколаївська міська рада не зазначила підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 234, пунктом 2 частини третьої статті 287 та пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 400/1899/21 за касаційною скаргою Миколаївської міської ради на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.11.2022. 
2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.
3. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику, а її копію залишити у Верховному Суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                              С. К. Могил

Суддя                                                                                                              О. В. Случ