ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року 
м. Київ
cправа №  924/341/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случа О.В. - головуючого, Волковицької Н.О., Могил С.К., 
за участю секретаря судового засідання - Росущан К.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15  лютого 2023 року (головуючий - Гудак А.В., судді: Маціщук А.В., Мельник  О.В.) і ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06  жовтня 2022 року (суддя Гладюк Ю.В.) за заявою Спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи 
за позовом Фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича
до: (1) Спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", (2) Виконавчого комітету Хмельницької міської ради   
про стягнення коштів.  
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Суть спору
1.          Фізична особа - підприємець Шурко Костянтин Аркадійович (далі "Позивач", ФОП Шурко К.А.) звернувся у господарський суд з позовом до Спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" (далі "Відповідач-1", СКП "Хмельницька міська ритуальна служба") і Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (далі "Відповідач-2", ВК Хмельницької міськради) про стягнення грошових коштів. 
2.          В подальшому, Позивач подав до суду заяву про залишення його позову без розгляду, яку місцевий суд задовольнив. Після цього Відповідач-1 звернувся до суду із заявою про стягнення з ФОП Шурка  К.А. витрат, понесених заявником у зв`язку з необґрунтованими діями Позивача. Суди попередніх інстанцій подану заяву задовольнили. 
3.          У поданій до Верховного Суду касаційній скарзі Позивач стверджує про незаконність прийнятих судами рішень. З урахуванням доводів касаційної скарги перед судом касаційної інстанції у цьому провадженні в основному постали питання дотримання судами попередніх інстанцій приписів статті 130 Господарського процесуального кодексу України, які узагальнено можна сформулювати таким чином:
-          за яких умов можливим є стягнення з позивача судових витрат у випадку залишення позову без розгляду? 
-          чи встановлює чинний Господарський процесуальний кодекс України конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості в контексті покладення на нього судових витрат при залишенні позову без розгляду?
4.          Про вирішення вказаних питань та результати касаційного провадження далі у цій постанові. 
Хронологія спору
5.          Як вже коротко зазначалося вище ФОП Шурко К.А. звернувся у Господарський суд Хмельницької області з позовною заявою до СКП "Хмельницька міська ритуальна служба" і ВК Хмельницької міськради, у якій просив стягнути (солідарно) з Відповідачів, понесені ним 598 504, 44 грн витрат на здійснення невід`ємних поліпшення орендованих нежитлових приміщень комунальної власності, що розташовані по вул. Чорновола, 125 в м.  Хмельницькому. 
6.          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2022 позовну заяву ФОП Шурка К.А. залишено без розгляду на підставі положень пункту 5 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (Позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду).
7.          В подальшому, до місцевого господарського суду надійшла заява СКП "Хмельницька міська ритуальна служба" про стягнення з ФОП Шурка  К.А. 10  230 грн витрат, понесених Відповідачем-1 у зв`язку з необґрунтованими діями Позивача.
8.          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 06.10.2022, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 згадану заяву СКП "Хмельницька міська ритуальна служба" задоволено. Стягнуто з ФОП Шурка К.А. на користь заявника 10 230 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій Позивача.
9.          Не погодившись із судовими рішеннями, Позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, у задоволенні заяви Відповідача-1 про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовити. 
10.          Скаржник стверджує, що оскаржувані рішення прийняті без урахування висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм процесуального права, які наведені у постановах від 02.02.2022 у справі № 917/3/21 (щодо права позивача на подання до суду заяви про залишення позову без розгляду, реалізацію якого не можна вважати його необґрунтованими діями), від 01.09.2021 у справі № 761/13299/20 (щодо відсутності у суду необхідності перевіряти підстави подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду).
11.          Крім цього, Позивач також зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без урахування висновків Верховного Суду, які наведені у постанові від 23.06.2022 у справі № 910/12184/20 (щодо необхідності надсилання іншій стороні разом із заявою про стягнення судових витрат доказів понесення таких витрат). В цій частині акцентує і на правових висновках Верховного Суду, які викладені у постановах від 21.08.20219 у справі № 922/2821/18, від 10.12.2019 у справі №  902/844/18. 
12.          У відзиві на касаційну скаргу Відповідач-1 заперечує проти наведених у ній доводів, скаргу вважає необґрунтованою і безпідставною. У зв`язку з цим у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, оскаржувані рішення залишити без змін. 
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
5.          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.          Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду заслухав суддю-доповідача, дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанції норм процесуального права та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
7.          Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  
8.          Відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
9.          Згідно з частиною шостою статті 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
10.          Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі,   можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
11.          Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відмічає, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача в контексті застосування частини п`ятої статті 130 ГПК України, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав. Близька за змістом послідовна та стала правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2021 у справі № 910/13025/19, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.12.2021 у справі №  910/16777/20 та від 26.05.2022 у справі № 905/460/21.
12.          Водночас суд касаційної інстанції також враховує й іншу сталу правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак під такими діями  можна розуміти   таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду   (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17).
13.          Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості,  а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
14.          Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень (частина перша статті 74 ГПК України). Отже,   звертаючись  з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача  відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити відповідними доказами,  які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача (в тому числі пов`язані з його неявкою та неподанням клопотань  про розгляд справи за його відсутності) такими, що не залежали від об`єктивних поважних обставин, умисними та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі  № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №  922/592/17, від 24.03.2021 у справі   № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі  № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.
15.          Із установлених обставин цієї справи вбачається, що СКП "Хмельницька міська ритуальна служба" до господарського суду першої інстанцій було подано заяву про стягнення з ФОП Шурка К.А. витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок його необґрунтованих дій, а саме витрат понесених Відповідачем-1 на оплату правничої допомоги наданої адвокатом Адвокатського бюро «Андрія Талалая «А.Т.ЛЕКС» Талалай  А.С. у розмірі 10 230 грн. 
16.          В обґрунтування вчинення Позивачем необґрунтованих дій, які призвели до понесення СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» витрат, пов`язаних з розглядом справи, Відповідач-1 зазначив, що у позові ФОП Шурко К.А. посилався на те, що передане йому в оренду майно потребувало капітального ремонту (невід`ємних поліпшень) для його використання за призначенням і орендар виконав такі ремонтні роботи. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження виконання ремонтних робіт Позивач до заявленого позову не долучив.
Зокрема, ФОП Шурко К.А. не додав до позовної заяви ані актів виконаних робіт, ані видаткових накладних на закупівлю будівельних матеріалів, не надав жодних чеків або платіжних доручень на підтвердження витрат на проведення ремонтних робіт та взагалі не надав жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Натомість, у Акті приймання передачі (повернення майна з оренди) від 13.06.2022, за яким ФОП Шурко К.А. повернув СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» нерухоме майно, у графі технічний стан приміщення зазначено "потребує капітального ремонту", що свідчило про те, що Позивач не здійснював жодного капітального ремонту (невід`ємних поліпшень) орендованих приміщень.
Крім цього, заявник звертав увагу й на тому, що Позивач (незважаючи на викладене вище) декілька разів ініціював відкладення судового розгляду у даній справі, що зумовило необхідність представника Відповідача-1 декілька раз брати участь у судових засіданнях.
Вказане на думку заявника свідчило про вчинення Позивачем необґрунтованих дій, які в результаті призвели до понесення СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, Відповідач-1 був змушений здійснювати оплату адвокатських послуг АБ «Андрія Талалая «А.Т.ЛЕКС» у зв`язку із провадженням у цій господарській справі за безпідставним позовом. 
17.          Розглядаючи подану Відповідачем-1 заяву, суди попередніх інстанцій із твердженнями СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» погодились, дійшли висновку про те, що дії Позивача у цьому провадженні дійсно були необґрунтованими, а тому виснували про необхідність задоволення поданої заяви.  
18.          При цьому, суди врахували, що заяву СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» було подано у встановлений ГПК України строк, а додані до неї докази (договір про надання правової допомоги від 07.07.22 № 10/2022; акт прийому-передачі наданих послуг від 07.07.2022; рахунок - фактура № 01-10/2022 від 28.09.2022; платіжне доручення № 71 від 29.09.2022; виписка з АТ КБ "Приватбанк") підтверджували обґрунтованість розміру заявленої до стягнення суми за надані адвокатом послуги.  
19.          Здійснивши касаційне провадження у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду констатує, що вказані висновки судів попередніх інстанцій цілком узгоджуються із наведеними вище приписами ГПК України та висновками суду касаційної інстанції щодо них. Повноважень переоцінити подану Відповідачем-1 заяву та оцінені судами докази суд касаційної інстанції немає, а тому і підстави вважати, що здійснене судами попередніх інстанцій правозастосування у даному випадку є неправильним відсутні. 
20.          Доводи скаржника про те, що висновки судів попередніх інстанцій зроблені без урахування правових позицій Верховного Суду, що наведені у постановах від  02.02.2022 у справі № 917/3/21 і від 01.09.2021 у справі № 761/13299/20 є безпідставними, адже приймаючи постанови в обох вказаних справах, суд касаційної інстанції виходив із обставин того, що заяви відповідачів про стягнення з позивачів судових витрат не містили жодних доводів про те, що ці витрати були понесені ними внаслідок необґрунтованих дій позивачів, тоді як у справі № 924/341/22 Відповідач-1 такі аргументи наводив і суди з ними погодились.   
21.          Щодо ж аргументів касаційної скарги про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, які наведені у постанові від 23.06.2022 у справі № 910/12184/20 суд касаційної інстанції зазначає таке.
22.          Відповідно до положень частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
23.          у силу положень частин першої - другої статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.
24.          Із установлених обставин цієї справи вбачається, що звертаючись до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою ФОП Шурко  К.А. стверджував про незаконність ухвали місцевого господарського суду лише з підстав відсутності у ній належного обґрунтування наявності необґрунтованості у діях Позивача, яка є головною умовою для стягнення з нього компенсаційних витрат в порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 130 ГПК України. 
Доводів про те, що при винесенні ухвали господарського суду першої інстанції останнім не було враховано обставин ненадсилання Відповідачем-1 Позивачеві копій доданих до заяви про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи доказів понесення і розміру цих витрат апеляційна скарга ФОП Шурка К.А. не містила.   
Такі доводи Позивача з`явилися лише у поданій ним відповіді на відзив Відповідача-1 на апеляційну скаргу. 
25.          Між тим, як установив апеляційний господарський суд вищевказана відповідь на відзив датована 08.02.2023 та надійшла до суду апеляційної інстанції 14.02.2023, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження (17.10.2022). 
26.          Статтею 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
27.          Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
28.          З огляду на те, що ФОП Шурко К.А. подав вищевказану відповідь на відзив, що за своєю суттю є доповненням до апеляційної скарги, поза межами строку на апеляційне оскарження, без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, суд апеляційної інстанції підставно не врахував такі доповнення під час здійснення апеляційного провадження і переглянув справу у межах, що визначені у частині першій статті 269 ГПК України.
29.          З цих підстав жодної неузгодженості у здійсненому судом апеляційної інстанції правозастосуванні тому, що має місце у постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №  910/12184/20 немає, позаяк суд касаційної інстанції у тій справі виходив із обставин того, що подібні аргументи позивача (про ненадсилання йому доказів понесених відповідачем витрат на правову допомогу) були належно заявлені позивачем в апеляційній скарзі, однак судом апеляційної інстанції залишені поза увагою.
30.          У цій частині не приймаються колегією суддів посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/2821/18 і від 10.12.2019 у справі №  902/844/18, адже: 
(1)          приймаючи додаткову постанову від 21.08.2019 у справі №  922/2821/18 суд касаційної інстанції досліджував матеріали заяви відповідача про розподіл судових витрат самостійно, тобто в межах своїх повноважень самостійно установив факт ненаправлення  заявником на адресу позивача документів на підтвердження заявлених вимог;
(2)          приймаючи ж постанову від 10.12.2019 у справі №  902/844/18 суд касаційної інстанції виходив з того, що питання необхідності направлення заявником іншій стороні (чи тільки суду) копій доказів понесених ним витрат на надання правничої допомоги якраз і було спірним під час апеляційного перегляду тієї справи.  
31.          Більше того, аргументи скаржника про ненаправлення йому додатків до заяви Відповідача-1 про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи спростовуються матеріалами справи.
32.          За таких обставин, підставність зауважень ФОП Шурка К.А. до прийнятих у цій справі ухвали і постанови не підтвердилась. Допущених судами порушень норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильних рішень не виявлено. 
33.          Крім цього, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає доцільним вказати, що при прийнятті даної постанови керується, зокрема, принципом  res  judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від  res  judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі Позивачем  не зазначено  й не обґрунтовано.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
34.          Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
35.          Враховуючи наведені положення Закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вирішила, що подана ФОП Шурком К.А. касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Водночас прийняті у справі ухвала і постанова відповідають правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані.  
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 15  лютого 2023 року і ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06  жовтня 2022 року у справі № 924/341/22 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Случ О.В.

Судді                                                                                               Волковицька Н.О.
                                                                                                     
                                                                                                     Могил С.К.