ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №   515/1060/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників учасників справи:
ОСОБА_1 - не з`явився,
ОСОБА_2 - не з`явився,
ОСОБА_3 - не з`явився,
Державного реєстратора Татарбунарської районної державної адміністрації Крутової Ольги Анатоліївни - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 
про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до відповідачів:
1)           ОСОБА_2 ,
2)           ОСОБА_3 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - державного реєстратора Татарбунарської районної державної адміністрації Крутової Ольги Анатоліївни
про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільного майна подружжя.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
1.          Татарбунарський районний суд Одеської області заочним рішенням від 23.07.2020 позов ОСОБА_1 задовольнив частково, визнав рішення про передачу до статутного капіталу ТОВ "Буджак 2018" будівель недійсним, скасував запис про державну реєстрацію права власності на це майно за ТОВ "Буджак 2018", витребував з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 будівлі, у порядку поділу майна визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будівель та вирішив питання розподілу судових витрат.
2.          Татарбунарський районний суд Одеської області додатковим рішенням від 26.08.2020 стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язанні з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 29 760,00 грн.
3.          Одеський апеляційний суд постановою від 08.04.2021 заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020 та додаткове рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.08.2020 залишив без змін.
4.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду постановою від 08.09.2021 рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.07.2020, додаткове рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.08.2020 та постанову Одеського апеляційного суду від 08.04.2021 скасував, провадження у справі закрив. Верховний Суд ухвалою від 17.11.2021 передав справу №515/1060/19 для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
5.          Господарський суд Одеської області рішенням від 11.07.2022 закрив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання в порядку поділу майна за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини будівель; позов задовольнив частково: визнав недійсним рішення про передачу будівель ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ "Буджак 2018", викладене у протоколі загальних зборів засновників ТОВ "Буджак 2018" від 19.04.2018 №1, скасував записи про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Буджак 2018" на будівлі; в іншій частині позову відмовив.
6.          Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 02.11.2022 рішення Господарського суду Одеської області від 11.07.2022 в частині відмови у задоволенні позову скасував та ухвалив у цій частині нове рішення: витребував з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 будівлі; рішення в частині закриття провадження у справі скасував та направив справу в частині позовних вимог про визнання в порядку поділу майна за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини нерухомого майна для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
7.          Верховний Суд постановою від 24.05.2023 частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_2 , змінив пункти 3 та 4 резолютивної частини постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 та залишив її без змін в іншій частині.
Короткий зміст вимог клопотання та заперечення на клопотання 
8.          23.03.2023 надійшло клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, а саме стягнення із відповідачів у рівних частках 20 000,00 грн витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції.
9.           ОСОБА_1 до клопотання додала копії договору про надання правової допомоги, додаткової угоди №5, акту виконаних робіт, докази направлення клопотання іншим учасникам справи та зазначила:
-          представництво інтересів ОСОБА_1 здійснює адвокат Кострич М.П. на підставі договору про надання правничої допомоги №02/22 від 25.03.2022;
-          додатковою угодою №5 від 30.01.2023 ОСОБА_1 та адвокат Кострич М.П. встановили розмір оплати за надання правової допомоги під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 у фіксованому розмірі 20 000,00 грн; оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту розгляду судом касаційної скарги ОСОБА_2 ;
-          до понесених витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною / третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору (посилається на постанови Верховного Суду від 27.02.2022 у справі №686/28627/18, від 02.12.2020 у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі №753/1203/18, від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19 від 26.06.2019 у справі №813/481/18);
-          при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту (посилається на постанову Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19);
-          суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони (посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
10.          Заперечення на вказане клопотання не надходили.
Надходження клопотання до Верховного Суду
11.          Верховний Суд ухвалою від 24.05.2023 призначив клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу до розгляду на 14.06.2023.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12.          Право особи на отримання правничої допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст.131-2 Конституції України, ст.16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
13.          Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п.12 ч.3 ст.2 ГПК).
14.          Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст.123 ГПК).
15.          Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1 ст.124 ГПК).
16.           ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу не зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який вона очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції.
17.          Верховний Суд у постановах від 10.11.2022 у справі №910/9024/21 від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 25.10.2022 у справі №910/19650/20, від 10.11.2022 у справі №910/9024/21 вказав, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок, відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, а сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
18.          Отже, сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору у суді касаційної інстанції не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
19.          Відповідно до ч.2 ст.126 ГПК для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
20.          Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абз.2 ч.8 ст.129 ГПК). 
21.          Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції надійшло 23.03.2023, тобто до ухвалення Верховним Судом постанови за результатами перегляду справи №515/1060/19 (24.05.2023), що свідчить про дотримання ОСОБА_1 встановлених у ч.8 ст.129 ГПК вимог.
22.          На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відповідно до ч.8 ст.129 ГПК, ОСОБА_1 надала копії договору про надання правової допомоги №02/22 від 25.03.2022 (далі - Договір №02/22), додаткової угоди №5 від 30.01.2023 до Договору №02/22, акту надання послуг №01/03 від 20.03.2023.
23.          У додатковій угоді №5 до Договору №02/22, зокрема, зазначено, що:
-          адвокат надає клієнту послуги з представництва в Касаційному господарському суді у справі №515/1060/19;
-          клієнт доручає, а адвокат зобов`язується здійснити всі необхідні процесуальні дії для захисту інтересів клієнта під час розгляду справи №515/1060/19 у Касаційному господарському суді;
-          вартість правової допомоги встановлюється у фіксованому розмірі 20 000,00 грн у суді касаційної інстанції;
-          клієнт сплачує на користь адвоката грошову суму за надану правовому допомогу протягом 30 календарних днів з моменту розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 .
24.          В акті надання послуг №01/03 від 20.03.2023 ОСОБА_1 та адвокат Кострич М.П. зазначили про надання правничої допомоги (представництва інтересів) згідно з додатковою угодою №5 до Договору №02/22; ОСОБА_1 (як замовник) не мала претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).
25.          Згідно з ч.3 ст.126 ГПК для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
26.          Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.
27.          Верховний Суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.
28.          За змістом ч.4 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
29.          Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 ст.126 ГПК, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15, від 03.10.2019 у справі №922/445/19). 
30.          Верховний Суд звертає увагу на те, що клопотання про розподіл судових витрат разом із доказами понесення таких витрат ОСОБА_1 заявила до ухвалення рішення про перегляд справи, докази направлення іншим учасникам копії цього клопотання наявні в матеріалах справи. 
31.          Ухвалою від 24.05.2023 про призначення клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат до розгляду, Верховний Суд роз`яснив учасникам справи право подати заперечення проти клопотання.
32.          Заперечення на клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат до Верховного Суду не надходили.
33.          Згідно з ч.5 ст.129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
34.          При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
35.          Дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанцій, Верховний Суд встановив, що всі заявлені витрати були безпосередньо пов`язані із розглядом справи. При цьому в матеріалах справи наявні докази вчинення представником відповідача дій, вказаних у Акті (виготовлено відзив на касаційну скаргу, в протоколі судового засідання наявні відомості про участь представника адвоката Кострича М.П. у судових засіданнях 05.04.2023, 26.04.2023 та 24.05.2023 у режимі відеоконференції). 
36.          Верховний Суд постановою від 24.05.2023 частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_2 , лише змінивши резолютивну частину постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 в частині уточнення вимог щодо витребування майна, а в іншій частині залишив її без змін. ОСОБА_1 скористалася правом подати до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та взяти участь у судових засіданнях через свого представника, а тому витрати на правничу допомогу були неминучими.
37.          Водночас Верховний Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 просить здійснити розподіл судових витрат шляхом стягнення заявленої суми з відповідачів у рівних частках, проте ОСОБА_3 не є заявником касаційної скарги, а тому вимоги про стягнення з нього частини витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції є необґрунтованими.
38.          З огляду на це клопотання ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення із заявника касаційної скарги - ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1.          Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи №515/1060/19 у суді касаційної інстанції, задовольнити частково.
2.          Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи №515/1060/19 у суді касаційної інстанції.
3.          Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. Кібенко

Судді                                                                                          С. Бакуліна

                                                                                          В. Студенець