УХВАЛА

21 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/9630/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.   В. (головуючої), Бенедисюка І.   М. та Малашенкової Т.   М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Плюс" (далі - Товариство)
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" 
до   Антимонопольного комітету України 
про   визнання недійсним рішення від 19.06.2019 №38-р/тк,

ВСТАНОВИВ:
Товариство як особа, яка не брала участі у справі, 07.06.2023 (згідно з відміткою на конверті) звернулося до касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 (про відмову у відкритті апеляційного провадження) зі справи №910/9630/19.
За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги, касаційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Як свідчать обставини справи та встановлено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду міста Києва від 16.02.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 у справі №910/9630/19, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 25.10.2022 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" на рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022      зі справи                        №   910/9630/19.
Товариство як особа, яка не брала участі у розгляді справи, звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2021 (повний текст якого було складено 02.03.2021, а останнім днем строку на апеляційне оскарження було 22.03.2021).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 апеляційну скаргу Товариства на рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2021 у справі №910/9630/19 залишено без руху, зокрема, у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано поза межами строку на апеляційне оскарження, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку визнані судом неповажними; надано скаржнику строк для усунення недоліків, шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку; попереджено Товариство, що невиконання у встановлений строк вимог вказаної ухвали матиме наслідком відмову у відкритті  апеляційного провадження.
Вказана ухвала про залишення без руху мотивована, зокрема, тим, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 16.02.2021, а саме те, що скаржник не був      учасником справи, а оскаржуване рішення від 16.02.2021 отримав лише 01.03.2023 в суді першої інстанції після звернення з відповідним клопотанням, про що свідчить додана до заяви копія такого клопотання з відміткою про отримання судового рішення у даній справі, апеляційний господарський суд визнає неповажними, оскільки апелянт не навів жодних доводів та не надав доказів, які свідчили б  про неможливість бути обізнаним як учасник справи, по якій Антимонопольним комітетом України було ухвалено оскаржуване в межах даної судової справи рішення,    з судовим провадженням у даній справі та рішеннями судів трьох інстанцій.
Так, визнаючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції додатково зазначив, що Товариство було позивачем у справі №910/9637/19 до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення від 19.08.2019 №38-р/тк, яке є предметом оскарження у даній справі №910/9630/19. При цьому третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у справі №910/9637/19 було залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" (вказана особа є позивачем у даній справі), якою під час розгляду вказаної справи №910/9637/19 було заявлено клопотання про зупинення провадження у вказаній справі до набрання законної сили рішенням суду у даній справі №910/9630/19.
Окрім того, товариством з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" під час оскарження рішення суду першої інстанції 16.02.2021 в апеляційному порядку та в касаційному порядках у цій справі було надіслало примірники апеляційної та касаційної скарг на адресу Товариства, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною, що містяться в матеріалах справи №910/9630/19.
Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки в межах справи №910/9637/19 (в якій Товариство було позивачем) товариством з обмеженою відповідальністю "Північно-Український Будівельний Альянс" як третьою особою (позивач по даній справі) заявлялося клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили рішенням суду у даній справі №910/9630/19, то Товариство як учасник справи №   910/9637/19 ще у березні 2020 року безумовно було обізнано про наявність в провадженні господарського суду міста Києва цієї справи №910/9630/19, а, отже, і про наявність оскаржуваного в апеляційному порядку рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2021.
Оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 у цій справі було відмовлено Товариству у відкритті апеляційного провадження.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс), апеляційний господарський суд виходив з того, що апелянт не виконав вимоги ухвали від про залишення його апеляційної скарги без руху щодо зазначення інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки, подана ним заява не містила інших підстав для поновлення строку, окрім тих, які були наведені скаржником в його попередній заяві (зокрема, щодо того, що скаржник не був учасником справи, а оскаржуване рішення отримав лише 01.03.2023 в суді першої інстанції), оцінку яким суд апеляційної інстанції вже надав та визнав їх неповажними.  
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що сам по собі факт незалучення особи до участі у справі не є поважною причиною для поновлення строку на оскарження судового рішення та відкриття провадження у справі, оскільки скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі.
Звертаючись з касаційною скаргою, Товариство посилається на те, що оскаржувана ухвала апеляційної інстанції від 09.05.2023 постановлена з порушенням норм процесуального права, а також основних засад судочинства, таких як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, зокрема, іншим учасником тендеру у спірних правовідносинах; апеляційним господарським судом не взято до уваги доводи скаржника щодо того, що рішення Антимонопольного комітету України, яке є предметом позову у цій справі, безпосередньо впливає на права та інтереси Товариства.
Проте твердження Товариства, викладені у касаційній скарзі, не є безумовною підставою для скасування судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачено процесуальним законом. 
За приписами статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною четвертою статті 260 ГПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Згідно до приписів статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини цього пропуску поважними.
При цьому, клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши клопотання Товариства про поновлення строку на апеляційне оскарження та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням доводи, наведені у ньому, дійшов висновку, що Товариством не доведено належними доказами поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду  міста Києва від 16.02.2021 у цій справі, у зв`язку з чим  у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку, що такі обставини пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, оскільки апелянт не міг не знати як про наявність судового провадження у даній справі, так і про прийняття оскаржуваного в апеляційному порядку судового рішення,  а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність поважних підстав для поновлення процесуального строку та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційного скаргою Товариства.
Відповідне право апеляційного оскарження не є абсолютним, і у будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку оскарження судового рішення, у тому числі суд має звернути увагу на те, наскільки швидко й сумлінно діяв скаржник з метою оскарження судового рішення та, відповідно, чи є в його діях ознаки зловживання правом на оскарження судового рішення, і мотивувати підстави поновлення цього строку.
Водночас, як правильно заначив апеляційний господарський суд, що необхідність перегляду судового рішення, яке вже було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту.
Викладені в касаційній скарзі доводи зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300   ГПК України).
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
За змістом частини другої статті 293 ГПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки у даній справі правильне застосовування апеляційною інстанцією норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 234, 255, 260, 293 ГПК України, Верховний Суд 

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-Плюс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 зі справи №   910/9630/19. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова