УХВАЛА

07 квітня 2023 року 
м. Київ

Справа № 910/18376/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "РОСАВА"
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2023
у складі колегії суддів: Савченка Г. І. (головуючого), Павлюк І. Ю., Дужича С. П.
у справі за заявою Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей"
про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 до Верховного Суду від Приватного акціонерного товариства "РОСАВА" (далі - ПрАТ "РОСАВА") на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 у справі № 910/19423/20.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                        № 910/19423/20 визначено склад колегії суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, судом встановлено таке.

На розгляді в Господарському суді Рівненської області перебуває справа                        № 910/18376/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" (далі - ТзОВ "Апогей"), провадження в якій відкрито ухвалою від 23.03.2021.

Зазначеною ухвалою від 23.03.2021 зокрема визнано вимоги кредитора Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY" до боржника у розмірі                        4 000 000,00 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гуцал Т. М., проведення попереднього засідання суду призначено на 11.05.2021.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ПрАТ "РОСАВА" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило визнати поважними причини та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 у справі № 910/18376/20, відкрити апеляційне провадження, зупинити дію ухвали Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 у справі № 910/18376/20, скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 у справі № 910/18376/20. Вирішити питання розподілу судових витрат. 

20.03.2023 Північно-західним апеляційним господарським судом постановлено ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "РОСАВА" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 у справі № 910/18376/20.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила про таке.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення, що ПрАТ "РОСАВА" зазначало, що воно не було учасником справи про банкрутство ТзОВ "Апогей" до часу відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно воно не знало і не могло знати про обставини справи, які відбувались у справі № 910/18376/20 до відкриття провадження справи про банкрутство щодо ТзОВ "Апогей". Про наявність зазначених обставин за твердженням ПрАТ "Росава" стало відомо тільки 01.03.2023 з листа ТзОВ "Апогей". У зв`язку із чим скаржник просив визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги та поновити цей строк.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що предметом апеляційного оскарження є ухвала від 23.03.2021, повний текст якої складено 23.03.2021, отже 10-ти денний строк апеляційного оскарження закінчився 02.04.2021. Однак, скаржник звернувся на електронну адресу суду з апеляційною скаргою 07.03.2023.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.04.2021 до суду першої інстанції від ПрАТ "РОСАВА" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника в розмірі 7 008 744,00 грн, яку ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 (з врахуванням ухвали про описку) призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.08.2021.

Також, колегією суддів встановлено, що ухвали суду першої інстанції від 26.07.2021 про призначення заяви до розгляду та від 19.08.2021 про відкладення попереднього засідання, які направлялись на адресу ПрАТ "РОСАВА": м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91 не були отримані у зв`язку із відмовою адресата.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що в подальшому ухвали суду першої інстанції про призначення та відкладення попереднього засідання не були отримані ПрАТ "РОСАВА" у зв`язку відсутністю адресата.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.02.2022 визнано вимоги кредитора ПрАТ "РОСАВА" до ТзОВ "Апогей" та включено їх до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу задоволення вимог включено грошові вимоги у розмірі 7 004 204,00 грн; у першу чергу задоволення вимог кредиторів включено грошові вимоги по сплаті судового збору за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника у сумі 4 540,00 грн.

Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції вказана ухвала повернулася на адресу суду першої інстанції 21.02.2022 за закінченням терміну зберігання.

Так, суд апеляційної інстанції, з урахуванням статей 42, 43 ГПК України, якими передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, критично оцінив доводи скаржника щодо підстав поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, що про місцезнаходження боржника за адресою у м. Рівне, ПрАТ "РОСАВА" стало відомо тільки 01.03.2023 з листа                       ТзОВ "Апогей" від 01.03.2023.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи, що судом першої інстанції 01.02.2022 визнано кредиторські вимоги ПрАТ "РОСАВА" згідно заяви про визнання кредиторських вимог, яка надійшла до суду від             ПрАТ "РОСАВА" 16.04.2021, дійшла висновку, що ПрАТ "РОСАВА" стало учасником справи про банкрутство з 01.02.2022. Однак, звернулося до суду апеляційної інстанції із скаргою лише 07.03.2023. 

Суд касаційної інстанції надаючи оцінку зазначеним мотивам суду апеляційної інстанції звертає увагу на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19 згідно яких кредитор лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство чи КУзПБ дій (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо); визнання їх судом), кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України). 

Так, при прийнятті ухвали від 20.03.2023, що є предметом касаційного оскарження, апеляційний суд розглянув клопотання ПрАТ "РОСАВА" та встановив, що скаржником не наведено доказів щодо наявності обставин передбачених підпунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України.

Відмовляючи ПрАТ "РОСАВА" у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 у справі № 910/18376/20 ухвалою від 20.03.2023 в порядку частини другої статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції врахував сплив майже двох років з дня прийняття оскарженої ухвали суду першої інстанції та більше одного року з дати прийняття ухвали про визнання скаржника кредитором у даній справі, а також відсутність доказів щодо наявності обставин передбачених підпунктами 1, 2 частини другої статті 261 ГПК.

Відповідно до частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, у разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою статті 261 ГПК України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження. Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 54/239).

Отже, при вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судових рішень, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складання повного тексу судового рішення), апеляційним судам слід враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 261 ГПК України.

Щодо доводів скаржника про обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, що за твердження скаржника вплинуло на строк подання апеляційної скарги з дати визнання його кредитором у цій справі, суд зазначає, що реєстр відновив свою роботу у червні 2022 року, про що також зауважено скаржником у касаційній скарзі, тобто за майже сім місяців до подання апеляційної скарги 07.03.2023.

Крім того, щодо посилань скаржника на обставини введення воєнного стану на території України, як на підтвердження неможливості вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції без надання інших документів/доказів такої неможливості та за умови того, що строк на апеляційне оскарження сплив до введення воєнного стану, суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22, відповідно до яких введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Також, суд ставить під сумнів доводи ПрАТ "РОСАВА", які були розглянуті судом апеляційної інстанції відповідно до оскарженої ухвали, про те, що про відкриття провадження у справі про банкрутство, скаржник дізнався лише з листа боржника ТзОВ "Апогей" від 01.03.2023 з огляду на таке.
Частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Нормами статті 4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, колегією суддів касаційної інстанції відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що в межах справи № 910/18376/20 про банкрутство ТзОВ "Апогей" були розглянуті за правилами загального позовного провадження позови ПрАТ "РОСАВА" до ТзОВ "Апогей", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ Ріелті" про визнання договорів позики недійсними (справа № 910/18376/20 (918/445/22) та до ТзОВ "Апогей",  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтакт" про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів (справа № 910/18376/20 (918/339/22).

Зокрема, відповідно до змісту судових рішень, прийнятих за результатами розгляду зазначених позовів ПрАТ "РОСАВА", а саме рішення Господарського суду Рівненської області від 18.10.2022 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 у справі № 910/18376/20 (918/445/22), а також рішення Господарського суду Рівненської області від 08.11.2022 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 910/18376/20 (918/339/22) вбачається встановлення судами наявності відкритого 23.03.2021 провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Апогей" та визнання 01.02.2022 вимог кредитора ПрАТ "РОСАВА".

Крім того, судом касаційної інстанції встановлено, що представником скаржника ПрАТ "РОСАВА" було забезпечено участь у судових засіданнях при розгляді зазначених позовних заяв та винесенні судових рішень, прийнятих за результатом такого розгляду.

Верховний Суд наголошує, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Разом з цим заінтересовані особи, які звертаються до касаційного суду зі скаргами, мають розуміти, що Верховний Суд є "судом права", а не "фактів", який забезпечує сталість та єдність судової практики, а тому посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи чи на перевагу одних доказів над іншими не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа                        "ZUBAC v. CROATIA" (N 40160/12, ЄСПЛ, § 83) зазначено, що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18.11.2010).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що суд апеляційної інстанції приймаючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження від 20.03.2023 у справі № 910/18376/20 діяв відповідно до вимог ГПК України та у межах повноважень, передбачених процесуальним законом.

Так, беручи до уваги конкретні обставини справи, надавши оцінку доводам, викладеним у касаційній скарзі Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (підпункти 1, 2 частини другої статті 261 ГПК України) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 20.03.2023 у справі № 910/18376/20 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "РОСАВА" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021, яку подано зі спливом майже двох років з дня прийняття оскарженого судового рішення та більше одного року з дати прийняття ухвали про визнання скаржника кредитором у цій справі, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 293, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                        ПрАТ "РОСАВА" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 у справі № 910/18376/20.

2. Касаційну скаргу повернути заявнику з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. О. Банасько

Судді                                                                                                    В. І. Картере

                                                                                                    В. Г. Пєсков