ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2023 року 
м. Київ
cправа №  922/3604/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.   В. - головуючого, Васьковського О.   В., Погребняка В.   Я.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Східного апеляційного господарського суду 
від 31.03.2023
у справі № 922/3604/21
за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова, Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області
до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про стягнення 1   127   755,36 грн, -

ВСТАНОВИВ:
1. Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", в якій просив суд стягнути з відповідача на користь держави шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев, у загальній сумі 1   127   755,36 грн.
2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 позов задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" на користь держави шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев у загальній сумі 1   127   755,36грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції 
3. Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

4. ОСОБА_1 при зверненні з апеляційною скаргою також подано клопотання, в якому останній просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги.

5. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3604/21.

6. 27.02.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи, а 01.03.2023 з Господарського суду Харківської області до апеляційного суду додатково надіслано для долучення до матеріалів справи Довідку про доставку електронного листа, згідно якої рішення від 13.01.2022 у справі №922/3604/21 доставлено до електронного кабінету Літвінової 26.01.2022 о 12:59 год. 

7. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 апеляційну скаргу залишено без руху в порядку частин 3, 4 статті 260 ГПК України.

8. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21.

Рух касаційної скарги
9. 10.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 у справі № 922/3604/21, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 922/3604/21 визначено колегію суддів у складі:   Білоуса В.   В. (головуючого), Васьковського О.   В.., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.04.2023.

11. Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України 

12. ОСОБА_1 усунено недоліки касаційної скарги у встановлений ухвалою Верховного Суду термін.

13. Ухвалою Суду від 08.05.2023 відкрито касаційне провадження у справі №   922/3604/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 та призначено розгляд касаційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу
14. Не погоджуючись з ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2022, Державним підприємством "Жовтневе лісове господарство" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу №    922/3604/21 направити на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

15. Аргументи касаційної скарги полягають, зокрема, у наступному.

15.1. ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження за обставин, які не залежали від його волі, оскільки він не отримував від суду першої інстанції будь-які листи чи повідомлення, а з рішенням господарського суду від 13.01.2022 ознайомився лише 11.01.2023.

15.2. До обставини, які на думку скаржника спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження та не були враховані судом апеляційної інстанції останнім віднесено, зокрема: неповідомлення судом першої інстанції про проведення судових засідань у цій справі; помилка працівників місцевого господарського суду при внесенні інформації про представника ОСОБА_1 - адвоката Літвінової А.С., яка не мала доступу до електронної справи № 922/3604/21, хоча і була зареєстрована в програмі "Електронний суд"; а також: ракетні обстріли міста Харкова, повітряні тривоги, посилений режим несення скаржником служби під час дії воєнного стану.

15.3. Скаржник наводить правові висновки Верховного Суду щодо належного вручення копії судового рішення, викладені у постановах: від 14.04.2021 у справі №   205/1129/19, від 03.11.2021 у справі № 466/6958/19-ц, 18.09.2019 у справі №   520/899/18, від 30.10.2019 у справі № 548/2296/18, від 22.04.2020 у справі №   355/1280/17, від 11.08.2020 у справі № 404/4551/19, від 28.01.2021 у справі №   260/1888/20, від 19.02.2021 у справі № 909/541/19, від 31.03.2021 у справі №   240/13092/20, від 09.04.2021 у справі № 500/90/19, від 19.05.2021 у справі №   910/16033/20, від 02.08.2021 у справі № 914/1191/20, від 14.04.2021 у справі №   205/1129/19, від 25.02.2021 у справі № 679/219/20, які не було враховано судом апеляційної інстанції.

15.4. Повідомлення направлене судом першої інстанції адвокату Літвіновій А.С. - 17.01.2022 повернулось у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Причину повернення поштового повідомлення з копією рішення суду першої інстанції направленого судом першої інстанції ОСОБА_1 немовжливо встановити, оскільки поштова довідка (про причини повернення), що міститься на рекомендованому повідомленні про вручення частково зірвана.

15.5. Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку аргументам, викладеним у клопотаннях ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, проявив надмірний формалізм та дійшов передчасного висновку про неповажність наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відмову у відкритті апеляційного провадження. У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №   500/1912/22 Суд дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження до ступу до суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
16. Керівником Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області подано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

17. Аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу полягають, зокрема, у наступному.

17.1. Матеріали справи місять докази направлення Господарським судом Харківської області на адресу ОСОБА_1 рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №   922/3604/21, наявності у його представника доступу до електронної судової справи, а також отримання останнім повного тексту рішення суду 26.01.2022 в системі "Електронний суд".

17.2. Не можна погодитись з доводами відповідача щодо неотримання рішення суду раніше через не зазначення працівниками суду на поштовому відправленні номеру його мобільного телефону, оскільки згідно з вимогами п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 за № 270, у разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

17.3. Доказів, які спростовують направлення судом поштового відправлення з рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №   922/3604/21, ОСОБА_1 до суду не надано.

17.4. ОСОБА_1 мав можливість ознайомитися з рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 виходячи з тексту апеляційної скарги адвоката Мухи А.І. в інтересах ДП "Жовтневий лісгосп" на це рішення, а також з ухвал Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2022 та від 24.10.2022 у справі № 922/3604/21, які направлялись учасникам справи. Також, ОСОБА_1 не був обмежений у праві безпосередньо приймати участь при розгляді справи судом, у тому числі при оголошенні рішення суду, а також звернутися до суду з відповідною заявою (скаргою) раніше.

17.5. ОСОБА_1 дійшов помилкового висновку щодо подібності правовідносин у цій справі №   922/3604/21 з правовідносинами у справі № 1227/8971/20 (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022), а також в інших рішеннях Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі.

Позиція Верховного Суду
18. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19. Імперативними приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. Предметом касаційного розгляду у цій справі є оцінка правомірності застосування судом апеляційної інстанції норм права при відмові третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 " у відкритті апеляційного провадження.

21. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).

22. Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

23. Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

24. Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджуєтеся матеріалами справи, апеляційна скарга на оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022, повний текст якого складено та підписано 20.01.2022, надіслано поштою до Східного апеляційного господарського суду 19.01.2023. Оскільки останнім днем строку на апеляційне оскарження є 09.02.2022, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 подано з пропуском процесуального строку для її подання, встановленого частиною першою статті 256 ГПК України.

25. Положеннями частини 1 статті 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

26. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному конкретному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

27. У розумінні статті 86 ГПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

28. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

29. Виходячи зі змісту частин 2 та 3 статті 256 ГПК України, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. При цьому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №      921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15, від 16.04.2021 у справі № 904/3258/14).
30. У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

31. Скаржник, в обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, наводив наступні твердження: 

- ОСОБА_1 не має електронної пошти, комп`ютера, в системі "Електронний суд" не зареєстрований, інтернетом не користується, практично живе та працює в лісі, на зазначений ним телефонний номер та поштову адресу ухвали-повідомлення від Господарського суду Харківської області не надходили, через що інформації про проведення судових засідань у справі ОСОБА_1 не отримував;

- про хід розгляду справи адвокат третьої особи, Літвінова А.С. нічого не повідомляла, а з 24.02.2022 перебуває за кордоном; 

- 05.01.2023 ОСОБА_1 уклав Договір про надання правової допомоги з адвокатом Косогором С.Ф., який 11.01.2023 (після отримання доступу до матеріалів електронної справи в системі "Електронний суд") ознайомив ОСОБА_1 з повним текстом рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21;

- внаслідок військової агресії РФ проти України отримання ним паперової копії рішення було ускладнено, оскільки перебуваючи на посаді майстра лісу Бабаївського лісництва ДП "Жовтневе лісове господарство" та діючи у складі Держлісохорони, яка має статус правоохоронного органу, під час дії воєнного стану ОСОБА_1 був переведений на цілодобовий посилений варіант несення служби. 

- зазначені обставини заявник вважає поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження, наполягаючи на тому, що неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання у справі №922/3604/21 позбавило його гарантованого державою доступу до правосуддя та порушило його право на справедливий суд. Апеляційну скаргу підписано самим заявником, фізичною особою ОСОБА_1 .

32. Суд апеляційної інстанції визнав наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та залишив апеляційну скаргу без руху в порядку ч. 3, 4 ст.260 ГПК України.

33. На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, 28.03.2023 до суду надійшло клопотання представника апелянта, адвоката Косогора С.Ф., (вх.3435) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі №922/3604/21 та прийняття апеляційної скарги до розгляду.

34. Крім того, 30.03.2023 до Східного апеляційного господарського суду із супровідним листом Господарського суду Харківської області надійшло клопотання представника апелянта, адвоката Косогора С.Ф. (аналогічного змісту), яке заявник 26.03.2023 сформував у системі "Електронний суд" і подав до Господарського суду Харківської області.

35. У вказаному клопотанні про поновлення пропущеного строку представник апелянта просить врахувати, зокрема наступне:

- місцевий господарський суд не вказував на рекомендованих повідомленнях (форма 119) номер телефону ОСОБА_1 (який останній повідомив суду у заяві про вступ у господарську справу №922/3604/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача);

- із вказаних рекомендованих повідомлень, які поверталися до господарського суду вже після судових засідань, не вбачається, що ОСОБА_1 отримував ухвали суду. За твердженням представника апелянта, на рекомендованих повідомленнях (т.2, а.с. 217, 227) підпис виконаний не ОСОБА_1 ;

- в ході подальшого прийняття Східним апеляційним господарським судом та Касаційним господарським судом Верховного Суду процесуальних документів за апеляційною та касаційною скаргою відповідача у справі, Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство" жодна кореспонденція на адресу третьої особи, ОСОБА_1 , не надсилалася. 
- заявник зазначає, що довідка Господарського суду Харківської області про те, що копію рішення від 13.01.2022 в даній справі було доставлено представникові третьої особи в електронний кабінет 26.01.2022, не підтверджує факту отримання рішення представником, оскільки інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Літвінова Альона Сергіївна, тоді як у довідці господарського суду зазначено, що одержувачем є ОСОБА_3 (тобто, на думку заявника - інша особа); 

- за твердженням заявника, зміст довідки відповідального працівника ОСОБА_4 без номеру та дати її складання, скоріш підтверджує інформацію адвоката Літвінової А.С. про не отримання судового рішення від 13.01.2022 у справі №922/3604/21, ніж спростовує її (при цьому посилання на аркуш справи, на якому містилася б інформація адвоката Літвіновової А.С. про не отримання судового рішення, заявник не наводить); сам лише факт реєстрації адвоката Літвінової А.С. в програмі "Електронний суд", на думку апелянта, не доводить, що остання станом на 13.01.2023 та в подальшому мала доступ до Електронної судової справи № 922/3604/21 та отримувала процесуальні документи на офіційну електронну пошту, після внесення інформації до КП "ДСС" обмеження користувача у доступі до електронної судової справи може бути пов`язано з допущеними помилками у відомостях про учасника справи та даними РНОКПП / коду ЄДРПОУ, які працівники суду повинні внести до картки справи;

- заявник також стверджує, що адвокат Літвінова А.С. за матеріалами господарської справи паперове або електронне рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 не отримувала, з ОСОБА_5 вона не спілкувалась з грудня 2021 року, на початку лютого 2022 року остання в черговий раз захворіла на гостру респіраторну хворобу COVID-19 (доказів на підтвердження відповідних обставин до клопотання не додано);

- на думку заявника, застосування судом апеляційної інстанції положень ч. 7 ст. 242 ГПК України є помилковим, оскільки в довідці господарського суду Харківської області (без реєстрації та дати її складання, арк. 71 том 4 господарської справи №922/3604/21) інформація щодо адвоката Літвінової Альони Сергіївни відсутня;

- заявник клопотання також зазначає, що жодного разу у висновках рішень Європейського суду з прав людини щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, на які посилається Східний апеляційний господарський суд в ухвалі від 02.03.2023 у справі №922/3604/21, не розглядалося вказане питання через призму військової агресії до мирних мешканців міст, проведення активних бойових дій, авіабомбардувань, ракетних, мінометних, артилерійських та танкових обстрілів; не досліджував Європейський суду з прав людини, у тому числі у рішенні від 03.04.2008 по справі «Пономарьов проти України», які мають бути розумні інтервали часу для того, щоб цікавитись судовим провадженням в часи дії активної фази воєнного стану, коли кожна мить у житті людини може стати останньою, і чи взагалі існує обов`язок цікавитися цими питаннями під час існування реальної небезпеки для життя та здоров`я людини;

- в період з 24.02.2022 по 25.05.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень не було створено жодного документу Східного апеляційного господарського суду; відсутні і відомості про проведення автоматизованого розподілу справ на офіційному веб-сайті «Судова влада», майже так само і в господарському суді Харківської області;

- заявник наполягає на тому, що фактично строк, передбачений ст. 256 ГПУ України пропущений ОСОБА_1 за обставин, які не залежали від його волі, оскільки повідомлення про проведення судових засідань у справі № 922/3604/21 він не отримував, а рішення господарського суду від 13.01.2022 отримав лише 11.01.2023; апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 згідно ч. 2 ст. 256 ГПК України ОСОБА_1 подав у строк, що не перевищує 20 днів з часу офіційного вручення повного тексту - 11.01.2023;

- також заявник зазначає, що в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 вказується на значний пропуск ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, який обраховується з 09.02.2022, разом з тим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 набуло чинності тільки 24.10.2022, при цьому, апеляційне провадження у справі № 922/3604/21 не відкривалось, а рішення від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 в апеляційному порядку не переглядалося, звідти виходить, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 через три місяці після набрання чинності оскаржуваного рішення, а отже пропуск строку апеляційного оскарження є не таким вже і значним; враховуючи факт перебування судової справи №922/3604/21 з жовтня 2022 по січень 2023 року за межами Господарського суду Харківської області, заявник вважає, що пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру.

36. Суд апеляційної інстанції не визнав поважними причинами пропуску відповідного процесуального строку обставини, наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення вказаного строку, наданому на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки такі обставини, на думку колегії судів, не можна вважати об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо оскарження судового рішення. 

37. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступні встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи.

38. Щодо участі у справі ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції встановлено наступне:

- ОСОБА_1 29.11.2021 звернувся до господарського суду з заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Як вбачається із вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1 та його представником (т.2, а.с.1), у ній зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , яку також вказано і в апеляційній скарзі, тобто будь-якої іншої адреси заявник суду не повідомляв), а також адресу представника, адвоката Літвінової А.С. (м. Харків, вул. Лермонтовська, 19);

- ухвалою господарського суду від 30.11.2021 вказану заяву було задоволено та залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Як вбачається із зазначеної ухвали, а також із протоколу судового засідання від 30.11.2021, представник ОСОБА_1 , адвокат Літвінова А.С., брала участь у вказаному засіданні, отже, була повідомлена про задоволення судом відповідної заяви та про залучення ОСОБА_1 до участі в даній справі;

- після залучення ОСОБА_1 до участі у справі господарський суд направляв копії процесуальних документів на адреси, зазначені в заяві ОСОБА_1 про вступ у справу, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення. Факт направлення кореспонденції судом на належну адресу ОСОБА_1 апелянтом не заперечується;

- після залучення ОСОБА_1 до участі у справі, яка розглядалася ще майже півтора місяці, її розгляд неодноразово відкладався. Із матеріалів справи вбачається, що в деяких випадках на момент проведення судових засідань у господарського суду дійсно не було відомостей щодо того, чи доставлено адресату процесуальні документи, направлені судом на поштову адресу ОСОБА_1 . Про ці обставини зазначає апелянт у клопотанні про поновлення пропущеного строку, вказуючи, що вони є безумовною підставою для відкладення розгляду справи;

- місцевий господарський суд повідомляв ОСОБА_1 та його представника, адвоката Літвінову А.С. про розгляд судом даної справи;

- суд апеляційної інстанції не взяв до уваги аргументи апелянта про те, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення (копії ухвали-повідомлення про розгляд справи на 23.12.2021) виконаний не ОСОБА_1 , оскільки відповідне твердження не підтверджено належними доказами;

- форма рекомендованого повідомлення (ф.119) є однаковою як для юридичних, так і фізичних осіб (відправників та адресатів). Натомість у Правилах надання послуг поштового зв`язку встановлено альтернативні способи повідомлення (про що свідчить формулювання "та/або"), отже, вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" є належним способом повідомлення адресата - фізичної особи про надходження судової повістки;

- копію ухвали-повідомлення від 23.12.2021 про призначення розгляду справи на 13.01.2022 (тобто на дату, коли було ухвалено оскаржуване рішення) господарський суд направив на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , однак вказане поштове відправлення було повернуто відділенням зв`язку на адресу господарського суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.2, а.с.234).

39. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджуються наявними у справі доказами, аргументи касаційної скарги про неповідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції про проведення судових засідань у цій справі, зокрема і повідомлення про призначення розгляду справи на 13.01.2022, тобто на дату коли було ухвалено оскаржуване ОСОБА_1 судове рішення, є необгрунтованими.

40. Так, порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом пункту 4 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

41. Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19, від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22).

42. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції надав доступ до електронної справи представнику ОСОБА_1 - адвокату                   Літвіновій А.С., яка подавала заяви та отримувала процесуальні документи через систему "Електронний суд".

43. Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.01.2022 адвокат Літвінова А.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи (т.   3, а.с.16), з огляду на це вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Літвінова А.С. була повідомлена та обізнана про час та місце судового засідання 13.01.2022 (в якому ухвалено оскаржуване рішення суду першої інстанції).

44. Крім того, повний текст судового рішення від 13.01.2022 адвокат Літвінова А.С. отримала в системі "Електронний суд" 26.01.2022 о 12:59 год., що підтверджується довідкою Господарського суду Харківської області, долученою до матеріалів справи. 

45. Як встановлено судом апеляційної інстанції, у вказаній довідці зазначено про отримання рішення ОСОБА_3 , тоді як інтереси третьої особи представляла в суді першої інстанції адвокат Літвінова Альона Сергіївна. Водночас доказів того, що ОСОБА_3 є іншою особою (іншим адвокатом, не учасником даної справи), заявник апеляційної скарги не надав. Колегією апеляційного суду перевірено відомості Єдиного реєстру адвокатів України та встановлено наявність у цьому реєстрі Літвінової Альони Сергіївни , тоді як даних стосовно ОСОБА_3 реєстр не містить, із чого суд дійшов висновку про помилку в одній літері імені адвоката, допущену в довідці Господарського суду Харківської області.

46. Суд апеляційної інстанції зауважив, що аргументи скаржника (наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження) про те, що надсилання вказаної довідки до Східного апеляційного господарського суду з власної ініціативи суду першої інстанції, що нібито свідчить про обізнаність суду про порушення прав третьої особи ОСОБА_1 під час розгляду господарської справи № 922/3604/21, не стверджуються нормами чинного законодавства, яким би суперечили вказані дії господарського суду, та зводяться до припущення. Крім того, твердження про те, що сам лише факт реєстрації адвоката Літвінової А.С. в програмі «Електронний суд», не доводить, що остання станом на 13.01.2023 та в подальшому мала доступ до Електронної судової справи № 922/3604/21 та отримувала процесуальні документи на офіційну електронну пошту - також, на думку колегії суддів, є недоведеними припущеннями.

47. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. 

48. Згідно частини сьомої статті 242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

49. Суд апеляційної інстанції критично оцінив аргументи апелянта про те, що адвокат Літвінова А.С. через розпочату військову агресію виїхала за кордон 24.02.2022, оскільки ним не наведено посилання на жодні об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у період з 26.01.2022 до 24.02.2022, тобто після отримання копії рішення і до початку воєнних дій, а твердження апелянта про хворобу адвоката Літвінової А.С. на початку лютого 2022 року (не підтверджені жодними доказами).

50. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини щодо наявності або відсутності комунікації адвоката з клієнтом не може бути визнано об`єктивними та непереборними, оскільки стосуються виключно відносин між ОСОБА_1 та його представником (про що Східний апеляційний господарський суд зазначав в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, в якій відповідну причину пропуску строку апеляційного оскарження не визнав поважною).

51. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що оскаржуване апелянтом рішення господарського суду, ухвалене 13.01.2022 (про час та місце проведення якого ОСОБА_1 та його представникові, адвокату Літвіновій А.С. було відомо) оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 26.01.2022. Водночас, посилання апелянта на відсутність у нього інтернету суд апеляційної інстанції визнав необгрунтованим, оскільки заявником не доведено неможливості (у разі дійсної відсутності інтернету) звернутися по допомогу до осіб, які мають доступ до інтернету, раніше, ніж у січні 2023 року (коли ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з іншим представником).

52. Отже, судом апеляційної інстанції встановлено про те, що:

- місцевий господарський суд повідомляв ОСОБА_1 та його представника, адвоката Літвінову А.С. про розгляд судом даної справи, зокрема і про призначення справи на 13.01.2022 (тобто на дату, коли було ухвалено оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21);

- строк пропуску на апеляційне оскарження (майже рік з дня складення повного тексту рішення господарського суду) є значним;

- наведені в апеляційній скарзі та у клопотанні про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження доводи не підтверджують поважності причин пропуску відповідного строку як у період до 24.02.2022 (тобто до початку воєнних дій), так і після вказаної дати - з урахуванням того, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебігу процесуальних строків та діяльності судів;

- у період з січня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_1 не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, хоча як учасник справи та особа, зацікавлена в результатах її розгляду, мав би опікуватися долею даної справи;

- повідомляючи суду поштову адресу для листування, заявник, з урахуванням приписів частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами, повинен був подбати про своєчасне отримання кореспонденції за вказаною адресою;

- перебування матеріалів справи за межами Господарського суду Харківської області також не є поважною причиною тривалого пропуску процесуального строку, оскільки заявником не наведено посилань на об`єктивні та непереборні обставини, що перешкодили б йому подати апеляційну скаргу в порядку статті 257 ГПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції;

- будь-яких інших обставин, що могли б свідчити про поважність причин тривалого пропуску строку апеляційного оскарження, не наведено заявником ні в апеляційній скарзі, ні у клопотанні про поновлення вказаного строку, наданому на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

53. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції достеменно встановив, а скаржник не спростував відсутність поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022, при цьому аргументи наведені скаржником в касаційній скарзі не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи.

54. Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19, в якій було конкретизовано правові висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини" при застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), визначивши, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. 

55. Відтак, доводи заявника касаційної скарги, які охоплюються підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, щодо неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду (п.15.3. постанови) відхиляються колегією суддів, оскільки правовідносини у наведених постановах не є релевантними правовідносинам у справі, що розглядається, враховуючи обставини цієї справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

56. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

57. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, одними із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (певності), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі "Брумареску проти Румунії") та принцип res judicata, тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 

58. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. 

59. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996,      серія A, N 212-A, с. 15, п. 31). 

60. До того ж, за висновками Європейського суду з прав людини, "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух" (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

61. Обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначені в ГПК України вимоги до заявника при зверненні до суду дотримуватись строку на апеляційне оскарження (ст. 256 ГПК України).
62. Невиконання ж заявником вимог процесуального законодавства, зокрема, щодо подання апеляційної скарги у визначений ГПК України строк, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, наділяє суд апеляційної інстанції правом відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.

63. Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

64. Однією із засад судочинства в силу приписів статті 129 Конституції України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 

65. Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає ознак надмірного формалізму у трактуванні судом апеляційної інстанції процесуального законодавства в частині висновку суду про недоведеність ОСОБА_1 поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку.

66. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції не визнав поважними причинами пропуску відповідного процесуального строку обставини, наведені ОСОБА_1 як в апеляційній скарзі, так і у клопотанні про поновлення вказаного строку, наданому на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не визнавши такі обставини об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2022 у справі № 922/3604/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.

67. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

68. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України дійшла висновку, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 у справі №   922/3604/21 постановлена відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її зміни або скасування відсутні.

69. Оскільки підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір згідно статті 129 ГПК України за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 у справі №   922/3604/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 у справі №   922/3604/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. В. Білоус

Судді                                                                                             О. В. Васьковський

                                                                                                      В. Я. Погребняк