ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року
м. Київ

cправа № 910/3143/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Чумака Ю.  Я.,
секретар судового засідання Лихошерст І.  Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 (колегія суддів у складі: Іоннікова І. А. - головуючий, Тарасенко К. В., Михальська Ю. Б.) та рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 (суддя Ягічева Н. І.)
за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави та територіальної громади сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради
до 1. Комунальної установи Київської обласної ради «Фонд комунального майна»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Девелопмент Компані»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Комунальне підприємство Київської обласної ради «Друкар»; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Е-Тендер»; 3. Товариство з обмеженою відповідальністю «БУЗІНВЕСТ»
про визнання недійсними результатів аукціону, договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на спірні нежитлові будівлі,
за участю:
позивача: Кондратенко Я.  І. (самопредставництво)
відповідача-2: Трохимчук О.  І. (адвокат)
прокурора: Цимбалістий Т.  О. (посвідчення)
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Заступник керівника Київської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави та територіальної громади сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради (далі - позивач) до Комунальної установи Київської обласної ради «Фонд комунального майна» (далі - відповідач - 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Девелопмент Компані» (далі - відповідач  -  2), у якому, просив:
-визнати недійсними результати електронного аукціону від 19.11.2020 щодо об`єкта малої приватизації - групи інвентарних об`єктів загальною площею 3322,60 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 3, а саме: адміністративної будівлі (літ. А, А1) загальною площею 2708,10 кв.м, будівлі гаража/складу (літ. Б) площею 535,20 кв.м, будівлі кафе (літ. В) площею 54,3 кв.м, будівлі складу (літ. Г) площею 25,0  кв.м, оформлені протоколом про результати електронного аукціону № UA-PS-2020-10-31-000011-2 (далі - Протокол), затверджені наказом в.о. голови КУ КОР «Фонд комунального майна» від 25.11.2020 № 42;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів, які підлягали продажу на аукціоні (мала приватизація) від 26.11.2020, зареєстрований в реєстрі за № 7820, укладений між відповідачами на підставі Протоколу;
- скасувати державну реєстрацію за відповідачем - 2 права власності на нежитлові будівлі - групу інвентарних об`єктів загальною площею 3322,60 кв.м: адміністративну будівлю (літ. А, А1) загальною площею 2708,10 кв.м, будівлю гаража/складу (літ. Б) площею 535,20 кв.м, будівлі кафе (літ. В) площею 54,3 кв.м, будівлі складу (літ. Г) площею 25,0 кв.м по вул. Васильківська, 3 у м. Києві (номер запису про право власності 39503444, рішення від 03.12.2020 № 55484594).
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що результати електронного аукціону, оформлені протоколом та оспорюваний договір вчинені на порушення вимог законодавства, тому наявні підстави для визнання їх недійсними та скасування державної реєстрації за відповідачем-2 права власності на нерухоме майно.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, в позові відмовлено.
2.2          Свої висновки суди мотивували тим, що рішення про приватизацію спірного нерухомого майна та рішення про створення аукціонної комісії прийнято позивачем з дотриманням вимог законодавства; не встановлено порушень процедури приватизації спірного нерухомого майна, передбаченої законодавством на момент її проведення, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оскільки протилежне не відповідатиме принципу пропорційності господарського судочинства та порушуватиме справедливу рівновагу інтересів набувача майна за договором, який оформив права власності на нього у передбаченій законодавцем процедурі. Вимоги прокурора про визнання недійсним оспорюваного договору та скасування державної реєстрації за відповідачем-2 права власності на спірне нерухоме майно не мають самостійного обґрунтування, тому є похідними позовними вимогами, які задоволенню не підлягають, так як відмовлено у задоволенні основної вимоги.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1          У касаційній скарзі, з урахуванням її уточнення, заявник просить скасувати вищевказані судові рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник вказує, що суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №  926/4557/21, від 19.10.2021 у справі №  903/533/21, від 26.02.2019 у справі №  913/632/17, від 06.02.2019 у справі №  916/3130/17, від 11.06.2018 у справі №  904/8549/17, від 26.03.2019 у справі №  910/23355/17, від 21.01.2019 у справі №  925/2028/15, від 06.12.2022 у справі №  904/738/22. Також скаржник вказує на те, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.
3.3          Відповідач  -  2 у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на правильне застосування судами норм чинного законодавства, зазначив про безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, у зв`язку з чим просив залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди встановили, що 22.06.2020 позивачем прийнято рішення №  852-35-VII «Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, що підлягають приватизації у 2020 році» (далі - Рішення), у додатку до якого викладено перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, що підлягають приватизації, серед яких зазначено: будівля А, А1 площею 2708,10 кв.м, будівля Б площею 535,20 кв.м, будівля площею 54,3  кв.м, будівля Г площею 25,0 кв.м, балансоутримувачем є Комунальне підприємство Київської обласної ради «Друкар», адреса об`єктів нерухомості: 03040, м.  Київ, вул. Васильківська, 3 (далі - нерухоме майно).
4.2          При цьому встановлено, що аукціонну комісію з продажу об`єктів малої приватизації, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області утворено відповідно до рішення позивача від 22.06.2020 №  851-35-VII, а рішення про приватизацію нерухомого майна оформлене Рішенням.
4.3          Рішенням позивача від 22.06.2020 №  851-35-VII затверджено Положення про діяльність аукціонної комісії з продажу об`єктів малої приватизації, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області.
4.4          Згідно з протоколом від 09.07.2020 №  1 аукціонною комісією вирішено створити комісію щодо інвентаризації об`єктів приватизації затверджених Рішенням із залученням балансоутримувачів та провести інвентаризацію об`єктів приватизації на протязі 30 календарних днів, тобто у строк до 08.08.2020.
4.5          Відповідач  -  1 звернувся з листом №  270 від 30.07.2020 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Друкар» провести інвентаризацію об`єктів приватизації, створивши комісію з проведення інвентаризації та включивши до її складу працівників фонду.
4.6          Наказом відповідача-1 від 18.08.2020 №  11-І «Щодо створення інвентаризаційної комісії та проведення інвентаризації майна» (далі - Наказ), у зв`язку з не створенням балансоутримувачем інвентаризаційної комісії відповідно до листа відповідача-1 від 30.07.2020 №  270, створено комісію з проведення інвентаризації об`єктів приватизації, затверджених Рішенням та доручено інвентаризаційній комісії у п`ятиденний термін провести інвентаризацію вказаних об`єктів.
4.7          Інвентаризаційною комісією, утвореною згідно з Наказом проведено інвентаризацію нерухомого майна, за результатами якої складено Інвентаризаційний опис необоротних активів від 19.08.2020 та Зведений акт інвентаризації майна від 20.08.2020.
4.8          Наказом відповідача-1 від 20.08.2020 №  12-І «Щодо затвердження матеріалів інвентаризації» затверджено результати інвентаризації об`єктів приватизації затверджених Рішенням, зокрема, згідно з наказом від 20.08.2020 №  12-І затверджено Зведений акт інвентаризації майна від 20.08.2020.
4.9          Протоколом аукціонної комісії від 09.10.2020 №  3 було доручено відповідачу-1 опублікувати інформаційні повідомлення про проведення в електронній торговій системі продажу на аукціоні об`єктів малої приватизації відповідно до Рішення.
4.10          В електронній торговій системі «Прозоро.Продажі» 19.11.2020 відбувся електронний аукціон щодо нерухомого майна, результати якого, оформлено Протоколом, затвердженого наказом відповідача-1 від 25.11.2020 №  42.
4.11          26.11.2020 відповідачем-1 та відповідачем-2 на підставі Протоколу укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буглак  О.Г. за реєстровим номером 7820.
4.12          Спір у справі, яка переглядається, виник з приводу того, що позивачем було виставлено на приватизацію нерухоме майно на електронному аукціоні, переможцем було визначено відповідача-2, але під час здійснення приватизації об`єкта комунальної власності та проведення інвентаризації та оцінки спірного майна за доводами прокурора відбулися порушення вимог Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».
4.13          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.14          Отже, перегляд у касаційному порядку судових рішень у даній справі здійснюється судом касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, та на підставі встановлених фактичних обставин справи.
4.15          За змістом статті 658 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, установлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
4.16          Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, реалізація майна на прилюдних торгах є правочином. Такий висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі №  925/1351/19 (пункти 6.17, 6.18), від 07.07.2020 у справі №  438/610/14-ц (пункти 38, 39) та від 06.07.2022 у справі №  914/2618/16 (пункт  32)).
4.17          Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
4.18          Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
4.19          Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
4.20          Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» у редакції, чинній на час проведення аукціону, приватизація здійснюється на основі таких принципів як, зокрема, законності, рівності та змагальності.
4.21          Відмовляючи у задоволенні позову суди обох інстанцій виходили із того, що відповідача  -  2 є добросовісним набувачем.
4.22          Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 у справі №  21-8во07, самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.
4.23          Отже, у кожному випадку при вирішення таких спорів суди мають досліджувати чи є набувач майна добросовісним.
4.24          У касаційній скарзі прокурор, як на підставу для скасування судових рішень, прийнятих у даній справі, посилається на те, що в цих судових рішеннях не міститься жодних аргументів стосовно викладених у позовній заяві доводів про пов`язаність між собою відповідача  -  2, ТОВ "ТРЦ "Комфорт" й забудовника сусідніх земельних ділянок, вказуючи на узгодженість взаємовідносин між ними.
4.25          Як вбачається із позовної заяви прокурор на обґрунтування своїх вимог вказував, зокрема, що за наслідками відмови ТОВ "ТРЦ "Комфорт" від перемоги на аукціоні його переможцем було визнано відповідача  -  2. Також прокурор серед іншого зазначав, що відповідно до документації, наданої учасниками для участі у електронному аукціоні, бенефіціарним власником ТОВ "ТРЦ "Комфорт" є БАЙРАСС КОНСАЛТАНТС ЛІМІТЕД, учасником якого є відповідач  -  2. Зважаючи на викладене прокурор у позові зазначав, що вказані особи є пов`язаними тому орган приватизації не повинен був затверджувати протокол електронних торгів.
4.26          Як вбачається із змісту додатків до позовної заяви (пункт 11), прокурор вказував, що до позовної заяви додаються документи щодо пов`язаності учасників аукціону на 47 аркушах.
4.27          Суди обох інстанцій вказаним доводам прокурора правової оцінки взагалі не надали, такі доводи не перевірили, та не навели у судових рішеннях своїх висновків стосовно цих доводів.
4.28          За вказаних обставин суди обох інстанцій вирішуючи спір у даній справі не перевірили чи було дотримано учасниками аукціону такі принципи як, зокрема, законність, рівності та змагальність.
4.29          У цій справі суди обох інстанцій не зважаючи на вказані доводи прокурора не досліджували належним чином обставини, які могли би свідчити про недобросовісність відповідача  -  2.
4.30          За вказаних обставин висновки судів обох інстанцій про те, що відповідач  -  2 є добросовісним набувачем, є передчасними.
4.31          За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
4.32          Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
4.33          Європейський суд з прав людини, досліджуючи питання права на справедливий суд крізь призму повноти судового рішення, зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 №  49684/99). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.
4.34          Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
4.35          Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
4.36          Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.
4.37          Щодо доводів прокурора, викладених у касаційній скарзі, про порушення судами обох інстанцій положень частин З, 4, 8 статті 80 ГПК України слід зазначити наступне.
4.38          Згідно статті 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву (частина 3); якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4); докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8).
4.39          Отже, неможливість подання суду доказів у встановлений строк з причин, що не залежали від особи, має бути обґрунтовано такою особою.
4.40          Із відзиву відповідача  -  2 на позовну заяву від 19.04.2021 вбачається, що докази на підтвердження законності проведення аукціону ним не можуть бути подані через відсутність відповідей на адвокатські запити від 19.04.2021.
4.41          Отже, як відзив на позовну заяву, так і вказані адвокатські запити від 19.04.2021 датовані однією і тією ж датою - 19.04.2021.
4.42          В подальшому 04.08.2021 відповідач  -  2 заявив суду першої інстанції письмове клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, у якому із посиланням на свій відзив на позовну заяву від 19.04.2021 вказував, що поважними причинами не подання доказів є відсутність відповідей на його адвокатські запити від 19.04.2021.
4.43          Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
4.44          Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №  909/965/16 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
4.45          Із висновків судів не вбачається, що існували об`єктивні обставини, які унеможливлювали своєчасне вчинення такої процесуальної дії як подання доказів у встановлений законом строк.
4.46          Отже, вказані прокурором у касаційній скарзі доводи у цій частині знайшли своє підтвердження.
4.47          Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч.1). Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5).
4.48          Зазначеним вимогам норм права судові рішення не відповідають, а тому знайшли підтвердження аргументи скаржника, викладені в касаційній скарзі.
4.49          За вказаних обставин оскаржувані рішення підлягають скасуванню, а справу належить передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
4.50          Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід врахувати викладене, всебічно, повно й об`єктивно встановити обставини справи та вирішити спір згідно із вимогами чинного законодавства.
4.51          Відповідно до приписів частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду цієї скарги є передчасним.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2021 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г. М. Мачульський

Судді                                                                                          Є. В. Краснов

Ю. Я.  Чумак