ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  922/4986/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,
за участю  секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,
представників учасників справи:
позивача -  не з`явився
відповідача  -  Грищенко К.В. (витяг з ЄДРЮО)
розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
на рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2022 та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 
за позовом фірми «Т.М.М.» -товариства з обмеженою відповідальністю
до  Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Т.М.М.», Товариство, позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.10.2021 №70/113-р/к у справі №1/02-11-17 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прийняв рішення з порушенням Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК України від 05.03.2002 №49-р та статей 4, 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», в якому неповно з`ясував обставини справи, не довів факту зайняття позивачем монопольного становища на ринку надання житлово-комунальних послуг із часткою 100 відсотків, а також ознак зловживання монопольним становищем, передбачених статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон №2210-ІІІ), а тому, на думку позивача, відсутні підстави для накладення на Фірму «Т.М.М.» штрафу у розмірі 68 000,00 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Харківської області від 16.08.2022 (суддя Трофімов І.В. )  позов задоволено. Визнано недійсним Рішення АМК. Стягнуто з Відділення АМК на користь Фірми «Т.М.М.» 2 270, 00 грн судового збору.

2.2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 (колегія суддів: Геза Т.Д., Терещенко О.І., Тихий П.В.) рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2022 залишено без змін.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі Відділення АМК, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення  та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Фірми «Т.М.М.» відмовити в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

4.2. В обґрунтування доводів касаційної скарги Відділення АМК зазначає, що суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме статтю 59 Закону №2210-ІІІ, статтю 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та порушили норми процесуального права - частину третю статті 13, частини другу та третю статті 86, статтю 236 ГПК України.

5. Доводи інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу Фірма «Т.М.М.» заперечує доводи скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, таке.

6.1. Рішенням Відділення АМК, зокрема: 

- визнано, що Фірма «Т.М.М.» відповідно до частини першої статті 12 Закону №2210-ІІІ за підсумками діяльності протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території багатоквартирного будинку за адресою: м. Харків, пров. Отакара Яроша, 20, який знаходився на балансі та обслуговуванні Фірми «Т.М.М.» , із часткою 100%;

- визнано дії Фірми «Т.М.М.», які полягали у нарахуванні власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: м.Харків, пров. Отакара Яроша, 20, плати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифом, не встановленим органом місцевого самоврядування, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону №2210-ІІІ, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

- відповідно до статті 52 Закону №2210-ІІІ накладено на Фірму «Т.М.М.» штраф у розмірі 68 000,00 грн.

6.2. Рішення Відділення АМК мотивовано, зокрема, такими фактичними даними:

- Товариство є юридичною особою;

- відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб - сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Товариства є: КВЕД 81.10. Комплексне обслуговування об`єктів; 

- у розумінні статті 1 Закону №2210-ІІІ Товариство є суб`єктом господарювання;

- Відділенням АМК проведено аналіз становища Товариства на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку (далі - Послуги); Товариство, яке надає такі послуги;

- споживачами Послуг є власники (наймачі) квартир та нежитлових приміщень в будинку за адресою: м. Харків, пров. Отакара Яроша, 20 (далі - Будинок), який знаходиться на балансі (обслуговуванні) Товариства;

- відповідно до акта прийому-передачі від 12.01.2011, Будинок переданий на баланс підприємства; 

- товарними межами ринку є Послуги, які не мають товарів-замінників;

- територіальними межами ринку є територія будинку та прибудинкової території за адресою: м. Харків, пров. Отакара Яроша, 20, який знаходиться на утриманні та обслуговуванні Товариства;

- часовими межами ринку визначено період з 01.01.2017-10.06.2018 роки;

- частка Товариства на ринку Послуг у визначених територіальних та часових межах складає 100%;

- отже, Товариство протягом періоду з 01.01.2017 по 10.06.2018 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах території Будинку, з часткою 100%;

- послуги, які надавались Товариством, є послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які відповідно до статті 10 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» встановлюються органами місцевого самоврядування;

- Товариством надавались Послуги за тарифами, що не були затверджені (погоджені) органом місцевого самоврядування;

- отже, Послуги надавались Товариством за тарифами на порушення вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, а також приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги";

- Товариство до складу Послуг включило послуги з «проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки», що не передбачені Порядком формування тарифів, призводить до нарахування плати за Послуги за завищеними тарифами, що, в свою чергу, може призвести до ущемлення інтересів споживачів;

- дії Товариства були б неможливі за умов існування конкуренції та ринку Послуг, адже в такому випадку споживачі мали б можливість обрати між кількома виконавцями, і у разі ущемлення їх інтересів могли б обрати іншого виконавця таких послуг;

- відповідно до фінансового звіту Товариства дохід (виручка) підприємства від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2020 рік складає 154 230 000,00 грн.

6.3. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до протоколу № 1 загальних зборів співвласників будинку 20 по провулку О. Яроша в м. Харкові від 01.09.2011 Фірмі «Т.М.М.»   -ТОВ доручено: утримання на її балансі Будинку; забезпечення належної експлуатації Будинку, в т.ч. укладання договорів на виконання робіт по наданню житлово-комунальних послуг; здійснювати розпорядження загальним майном Будинку.

6.4. Отже, Підприємство є єдиним суб`єктом господарювання, яке надавало послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, у будинку 20 по провулку О. Яроша в м. Харкові, який знаходяться на його обслуговуванні.

6.5. Судом першої інстанції зазначено про те, що відповідачем не досліджено умови типових договорів, укладених позивачем зі споживачами, та не спростовано належне виконання позивачем покладених на нього обов`язків за цими договорами; не досліджено фактичне надання позивачем послуг споживачам з «проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки»; не досліджено ринок надання послуг з утримання будинків, які за своїми характеристиками співпадають з характеристиками спірного будинку. А тому місцевий господарський суд дійшов висновку, що висновки, які містяться у Рішенні АМК, щодо порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону №2210-ІІІ, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є передчасними, що призвело до винесення неправомірного рішення.

6.6. Апеляційний господарський суд, залишаючи рішення першої інстанції без змін, зазначив про те, що відповідачем не досліджено укладені позивачем із споживачами договори на відповідність їх типовому Договору, затвердженому Постановою КМУ №529. Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції і вбачається із Рішення №70/113-р/к, відповідачем не було встановлено висновку, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені органом місцевого самоврядування в місті Харкові, є нижчими, а тому тариф, встановлений Товариством, є необґрунтовано завищеним порівняно з ринковою ціною на послуги суб`єктів господарювання м. Харкова, яким відповідно до чинного законодавства тарифи встановлені органом місцевого самоврядування. Тому стверджувати, що дії Товариства можуть призвести до ущемлення інтересів власників (наймачів) квартир та нежитлових приміщень у Будинку є такими, що базуються на припущеннях.

6.7. Судом апеляційної інстанції зазначено, що нарахування власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень будинку плати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування за відсутності підтвердження, що даний тариф є завищеним, не може бути кваліфіковано як порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

8.2. Дії позивача кваліфіковано Відділенням АМК за ознаками пункту 1 частини другої статті 13, пункту 2 статті 50 Закону №2210-ІІІ, у зв`язку з чим накладено штраф.

8.3. Відповідно до статті 12 Закону України №2210 суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

8.4. Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він (суб`єкт господарювання) не доведе, що зазнає значної конкуренції.

8.5. Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

8.6. Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

8.7. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону №2210 суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

8.8. Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм, зокрема, Методики. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

8.9. Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

8.10. Згідно з частиною першою статті 13 Закону №2210 зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

8.11. Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 1 частини другої статті 13 Закону №2210).

8.12. Закон України «Про Антимонопольний комітет України» не покладає на Антимонопольний комітет України та його органи здійснення контролю у сфері застосування вільних цін і тарифів. Водночас за пунктом 1 частини другої статті 13 Закону №2210 встановлення, зокрема, таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку. 

8.13. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №2210 зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

8.14. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 частини першої статті 50 Закону №2210).

8.15. Підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону №2210).

8.16. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідачем неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема:

- не досліджено умови типових договорів, укладених позивачем зі споживачами, та не спростовано належне виконання позивачем покладених на нього обов`язків за цими договорами;

- не досліджено фактичне надання позивачем послуг споживачам з «проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтаж після перевірки»;

- не досліджено ринок надання послуг з утримання будинків, які за своїми характеристиками співпадають з характеристиками спірного будинку.

- не було встановлено висновку, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені органом місцевого самоврядування в місті Харкові, є нижчими, а тому тариф, встановлений Товариством, є необґрунтовано завищеним порівняно з ринковою ціною на послуги суб`єктів господарювання м.   Харкова, яким відповідно до чинного законодавства тарифи встановлені органом місцевого самоврядування.

8.17. У доводах касаційної скарги Відділення АМК зазначає щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права.

8.18. Водночас, Суд зазначає, що зміст положень пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом викладення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 зі справи № 910/800/19).

8.19. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

8.20. Верховний Суд зазначає, що фактично доводи скаржника зводяться до питання оцінки судами попередніх інстанцій доказів у справі і заперечення скаржниками встановлених судами обставин на підставі оцінених доказів, намагання переоцінити докази, яким надана оцінка судами попередніх інстанцій у справі, без урахування меж розгляду справи касаційним судом, а також предмета і підстав позову у цій справі. Тому у Верховного Суду відсутні й підстави для формування висновку щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах.

8.21. Зважаючи на викладене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування судових рішень попередніх інстанції з такої підстави.

8.22. Судом касаційної інстанції відхиляються доводи скаржників через їх необґрунтованість щодо ухвалення судових рішень у цій справі з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

8.23. Суд касаційної інстанції в силу положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

8.24. За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

8.25. Суд касаційної інстанції приймає доводи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, в якій вони не суперечать цій постанові.

8.26. Поряд з тим, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Рябих проти Росії», заява № 52854/99), існування яких скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

8.27. Відповідна практика Європейського суду з прав людини застосовується Касаційним господарським судом на підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно з якою суди застосовують названу Конвенцію та відповідну практику як джерело права.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків суду попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу Відділення АМК слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

10. Судові витрати

10.1. Судовий збір у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі №   922/4986/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                    І. Колос

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова