ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року 
м. Київ
cправа №  902/91/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання - Натаріної О.О.,
представників учасників справи:
позивача   - Тараненко Р.Ю.,
відповідача  - не з`явились, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну  скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 (головуючий суддя - Крейбух О.Г., судді: Дужич С.П., Тимошенко О.М.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 12.09.2022 (суддя Нешик О.С.)   
у справі №902/91/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця"
про стягнення 2870205,60 грн пені та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог 
1.1.Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (далі - ТОВ "Енера Вінниця") про стягнення 2870205,60 грн, з яких: 2398771,49 грн - пеня, 471434,11 грн - 3% річних.
1.2.Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 08.05.2019 №0153-02024 в частині здійснення вчасної оплати наданих послуг.
1.3.Заперечення проти позову мотивовані тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 08.04.2020 №766 прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.
1.4.Оскільки, за твердженням відповідача, положення зазначеного нормативно-правового акта є обов`язковими для позивача та відповідача, як учасників ринку електричної енергії, у позивача відсутні правові підстави щодо застосування до відповідача штрафних санкцій (пені) на період дії карантину.
1.5.Крім того, відповідач просив суд у разі задоволення позову зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 50%, аргументуючи свою позицію: (1) надмірно великим розміром пені, який перевищує розмір понесених позивачем збитків; (2) відсутністю балансу інтересів сторін внаслідок доведення відповідача до скрутного матеріального становища у випадку задоволення позовних вимог у повному обсязі; (3) добровільним виконанням свого зобов`язання з оплати вартості наданих послуг за договором.
2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1.08.05.2019 ПрАТ "НЕК "Укренерго" (оператор системи передачі, ОСП) та ТОВ "Енера Вінниця" (користувач) уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії від  №0153-02024, за умовами п.1.1 якого оператор системи передачі зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов цього договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.
2.2.14.08.2019 сторони підписали додаткову угоду до цього договору, якою погодили викласти умови такого договору у новій (уточненій) редакції.
2.3.Ціна договору визначається згідно з діючим на момент надання послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, встановленим регулятором, та оприлюднюється ОСП на власному веб-сайті в мережі Інтернет (п.3.3 договору).
2.4.Згідно з п.4.1  договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги. При цьому плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.
2.5.Відповідно до п.5.1 договору планова та фактична вартість послуги (грн) за цим Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт*год) за розрахунковий період на тариф, встановлений регулятором (грн/МВт-год). На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
2.6.У п.п.6.1-6.2 договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:
1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів:
2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця;
3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового місяця;
4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця;
5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.
При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 5, на 5 днів наперед.
2.7.ОСП та користувач дійшли згоди, що у разі зміни планових обсягів послуги, протягом розрахункового місяця користувач: передає ОСП письмове факсимільне повідомлення про зміну обсягів послуги не менше ніж за 2 робочі дні до моменту очікуваної зміни планових обсягів послуги; сплачує вартість послуги до дати очікуваного перевищення запланованих обсягів послуги або зменшує останній/останні планові платежі на відповідну суму у разі зменшення запланованих обсягів послуги (п.6.3 договору).
2.8.Відповідно до п.6.4 договору у разі зміни регулятором тарифу на послугу з передачі електричної енергії ОСП здійснює розрахунок належної до сплати вартості послуги за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішенням регулятора про зміну тарифу.
2.9.Згідно з п.6.5 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком", з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством.
2.10.У випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу. У разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату штрафних санкцій. У разі недотримання ОСП цих термінів Користувач має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% від суми коштів (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), що підлягають поверненню, за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання ОСП зобов`язань щодо повернення коштів. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми коштів, що підлягають поверненню (п.6.7 договору).
2.11.Пунктом 9.1 договору сторони погодили, що "при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та законодавства України".
2.12.Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Припинення/розірвання дії цього договору не звільняє сторони від належного виконання обов`язків, що виникли в період дії цього договору (п.п.14.1, 14.4 договору).
2.13.У п.15.1 договору сторони погодили: внесення змін до цього договору у випадку внесення змін в установчі документи щодо найменування та місцезнаходження сторін, зміни банківських реквізитів, інших даних, що впливають на належне виконання передбачених договором зобов`язань, мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди за підписами уповноважених осіб сторін.
2.14.У період з 21.12.2019 по 22.09.2021, відповідно до положень п.4.1 договору, ТОВ "Енера Вінниця" щомісяця зверталось до ОСП із повідомленнями щодо планового обсягу послуги.
2.15.ПрАТ "НЕК "Укренерго" взяті на себе за договором зобов`язання щодо надання послуги з передачі електричної енергії виконало належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі послуг, які підписано обома сторонами, а саме: від 31.01.2020 на суму 38924167,14 грн, від 29.02.2020 на суму 36978979,15 грн, від 31.03.2020 на суму 35252266,28 грн, від 30.04.2020 на суму 30864932,68 грн, від 31.05.2020 на суму 29385395,51 грн, від 30.06.2020 на суму 27483543,80 грн, від 31.07.2020 на суму 29374097,44 грн, від 31.08.2020 на суму 44949086,20 грн, від 30.09.2020 на суму 43995659,45 грн, від 31.10.2020 на суму 50062935,53 грн, від 30.11.2020 на суму 56641863,44 грн, від 31.12.2020 на суму 83132757,20 грн, від 31.01.2021 на суму 74202864,12 грн, від 28.02.2021 на суму 74374654,44 грн, від 31.03.2021 на суму 74425611,67 грн, від 30.04.2021 на суму 62313402,08 грн, від 31.05.2021 на суму 51896148,77 грн, від 30.06.2021 на суму 51917511,72 грн, від 31.07.2021 на суму 58882220,69 грн, від 31.08.2021 на суму 50042027,63 грн, від 30.09.2021 на суму 49589558,26 грн, від 31.10.2021 на суму 61043396,27 грн.
2.16.У зв`язку зі зміною фактичних обсягів наданих послуг, відповідно до п.4.1 договору, сторони підписали акти коригування: від 02.11.2020 до акта від 30.04.2020 на суму 30614296,48 грн, від 18.01.2021 до акта від 31.08.2020 на суму 44890176,71 грн, від 19.02.2021 до акта від 30.09.2020 на суму 44000058,83 грн, від 16.08.2021 до акта від 31.10.2020 на суму 49431076,62 грн, від 20.09.2021 до акта від 30.11.2020 на суму 56294327,41 грн, від 27.09.2021 до акта від 31.12.2020 на суму 80440063,99 грн.
2.17.Оператором системи передачі направлялись на адресу користувача рахунки-фактури із вказівкою вартості наданих послуг (з ПДВ), рахунку на оплату та строків її здійснення. Направлення вказаних документів разом із актами приймання-передачі послуг підтверджується описами вкладення у цінні листи.
2.18.ТОВ "Енера Вінниця" зобов`язання з оплати наданих послуг виконало у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями , а також підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2019 по 20.05.2022.
2.19.Разом з тим порушення зі сторони відповідача приписів п.6.2 Договору, а саме: неналежне виконання користувачем свого зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг спонукало позивача до звернення із даним позовом про стягнення 2870205,60 грн, з яких: 2398771,49 грн - пеня, 471434,11 грн - 3% річних.
3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1.Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.09.2022 у справі №902/91/22 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Енера Вінниця" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 1199385,75 грн - пені; 471434,11 грн - 3% річних; 43053,08 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору. У задоволенні позову в частині стягнення 1199385,74 грн пені відмовлено.
3.2.Рішення місцевого суду мотивоване наявністю підстав для задоволення вимог про стягнення 3%  річних та пені у заявлених позивачем до стягнення розмірах.
При цьому, врахувавши правовий зміст інституту неустойки; виконання відповідачем основного зобов`язання у добровільному порядку; відсутність підстав вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача; очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми пені та надання відповідачем послуг з електропостачання для потреб побутових споживачів та наявність дебіторської заборгованості останніх, суд першої інстанції вважав за можливе зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 50%. 
3.3.Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 рішення Господарського суду Вінницької області від 12.09.2022 у справі №902/91/22 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 195111,91 грн пені та відмови у стягненні 195111,91 грн пені, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у стягненні 390224,82 грн пені, в решті рішення залишено без змін; викладено резолютивну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 12.09.2022 у справі №902/91/22 у наступній редакції: (1) позов задовольнити частково; (2) стягнути з ТОВ "Енера Вінниця" на користь ПАТ "НЕК "Укренерго" 1004273,84 грн - пені; 471434,11 грн - 3% річних; 37199,71 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору; (3) у задоволенні позову в частині стягнення 1394497,65 грн пені відмовити.
3.4.Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що з урахуванням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СOVID-19)" від 08.04.2020 №766 нарахування пені у сумі 390224,82 грн за період з 26.09.2020 по 26.01.2021 є безпідставним. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач правомірно нарахував пеню в розмірі 2008546,67 грн за період прострочення з 27.01.2021 по 12.08.2021, яка з урахуванням задоволення клопотання відповідача підлягає зменшенню на 50%.
4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи 
4.1.ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 12.09.2022 в частині зменшення суми пені на 50% з 2398771,49 грн до 1199385,75 грн та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №902/91/22 в частині незадоволених вимог; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НЕК "Укренерго" задовольнити у повному обсязі.
4.2.Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень не враховано висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.02.2020 у справі №905/866/19 щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України).
4.3.Доводи скаржника зводяться до того, що безпідставне та необ`єктивне зменшення судами розміру пені на 50%, всупереч визначеного сторонами умовами договору розміру відповідальності за порушення грошового зобов`язання, перешкоджає фінансовій стабільності ПрАТ "НЕК "Укренерго", призводить до накопичення заборгованості в учасників ринку з оплати послуг з передачі електричної енергії та уникнення такими учасниками ринку цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання, і, як наслідок, недостатність фінансування (несвоєчасне погашення заборгованості) спричиняє необхідність у залученні кредитних коштів для поповнення аварійного запасу та проведення відновлювальних робіт пошкодженої критичної інфраструктури збройною агресією рф, що в свою чергу відчувають на собі кінцеві споживачі.
4.4.При цьому, скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували обставини скрутного фінансового становища відповідача, рівень збитків позивача та, як зазначив апеляційний суд, інших учасників господарських відносин. Суди не врахували, що відповідач (за рік прострочення) жодним чином не намагався повідомити позивача про неможливість виконання зобов`язання або розстрочення платежів за зобов`язанням та не надав взагалі доказів вчинення будь-яких дій задля вчасного виконання зобов`язання. Починаючи з 26.09.2020, відповідач допустив прострочення оплати наданих послуг до повного погашення ним наявної заборгованості 13.08.2021, тобто протягом майже року.
4.5.ТОВ "Енера Вінниця" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі.
4.6.Доводи відповідача зводяться до того, що зменшивши  розмір пені на 50%, суди попередніх інстанцій врахували (1) проведення відповідачем повної оплати за надані послуги, (2) незначні терміни прострочення виконання зобов`язання, (3)надмірний розмір стягуваної пені, (4) відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних), в той час як скаржник, пославшись на правові висновки у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №905/866/19, не навів доводів стосовно того, у чому саме полягає неправильність висновків та обрахунків судів попередніх інстанцій з урахуванням відповідних висновків Верховного Суду. Доводи скаржника фактично стосуються оцінки судами підстав для зменшення пені, проте такі твердження не аргументовані посиланням на висновки Верховного Суду із підтвердженням саме неоднакового застосування норм матеріального і процесуального права у подібних відносинах.
5.Позиція Верховного Суду
5.1.Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
5.2.Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 2398771,49 грн пені та 471434,11 грн 3% річних.
5.3.Причиною звернення з касаційною скаргою стала незгода позивача з рішенням суду першої інстанції в частині зменшення суми пені на 50% з 2398771,49 грн до 1199385,75 грн та постановою апеляційного суду в частині незадоволених вимог.
5.4.При цьому, оскаржуючи постанову апеляційного суду в частині незадоволених позовних вимог, скаржник не наводить жодних аргументів стосовно незаконності  цього судового рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 390224,82 грн пені, нарахування якої за період з 26.09.2020 по 26.01.2021, з урахуванням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 №766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)", апеляційний суд визнав безпідставним.
5.5.Таким чином, предметом касаційного оскарження є рішення судів попередніх інстанцій в частині розгляду вимог щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме вирішення питання правомірності зменшення пені на 50% на підставі статей 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та 233 ГК України, відповідно, правомірності відмови в задоволенні цих вимог на суму їх зменшення. В іншій частині зазначені судові рішення не оскаржуються, а тому згідно з частиною першою статті 300 ГПК України в касаційному порядку не переглядаються.
5.6.Порушенням зобов`язання на підставі статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
5.7.Боржник  вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
5.8.В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
5.9.Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
5.10.Штрафними санкціями, відповідно до частини першої статті 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
5.11.Як зазначалось, умовами договору (пунктом 6.7) сторони погодили, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань.
5.12.Як встановив апеляційний суд, належний до сплати за умовами договору розмір пені, з урахуванням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 №766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)", правильність вирахування якого (розміру) апеляційним судом скаржник не оскаржує (відповідні доводи відсутні в касаційній скарзі), становить 2008546,67 грн.
5.13.Всатновивши правомірне нарахування позивачем пені в розмірі 2008546,67 грн за період прострочення з 27.01.2021 по 12.08.2021, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції  про можливість  її зменшення на 50%.
5.14.Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
5.15.Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
5.16.Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
5.17.Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
5.18.Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті  86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.
5.19.Застосоване у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19).
5.20.Зменшуючи пеню на 50% суд першої інстанції врахував:
- правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;
- виконання відповідачем основного зобов`язання у добровільному порядку;
- відсутність підстав вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача, оскільки прострочення сплати наданих послуг не мала характеру довгостроковості;
- очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання;
- надання відповідачем послуг з електропостачання для потреб побутових споживачів та наявність дебіторської заборгованості останніх.
5.21.Апеяційний суд, в свою чергу, також врахував доводи відповідача стосовно того, що заборгованість останнього виникла, зокрема, у зв`язку із зменшенням надходження грошових коштів від споживачів за надані послуги з постачання електричної енергії, зазначивши, що збиткова діяльність відповідача вбачається із оборотно-сальдової відомості по рахунку 3615 з вересня 2020 по серпень 2021, реєстрів поданих до суду боржників побутових споживачів ТОВ "Енера Вінниця" за 2020 та 2021 роки, довідки АБ Укргазбанк від 20.06.2022. 
5.22.При цьому, суди відхилили доводи скаржника (позивача) стосовно наявності у нього кредиторської заборгованості перед іншими контрагентами у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання з посиланням на те, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження зазначеного, а також доказів на підтвердження понесених збитків чи додаткових витрат у зв`язку з неналежним виконанням саме відповідачем зобов`язань за договором.
5.23.З огляду на наведене, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про недослідження судами обставин фінансового становища відповідача та рівня збитків позивача.  
5.24.При цьому, Суд вважає, що дійшовши висновку про наявність підстав для нарахування  позивачем пені за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, суди попередніх інстанцій в будь-якому разі зважили на обставини існування прострочення відповідачем зобов`язання з оплати протягом майже року, не вважаючи його довгостроковим, що є оціночним судженням, та  врахували ці обставини у сукупності з обставинами повного виконання протягом цього строку ним своїх зобов`язань.
5.25.Таким чином, суди попередніх інстанцій, оцінивши наведені сторонами доводи,  надані докази та обставини справи в їх сукупності, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України, цілком обґрунтовано виснували про можливість зменшення розміру пені на 50%, виходячи із загальних засад, встановлених у статтею 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, а також дотримавшись принцип розумного балансу  інтересів сторін.
5.26.При цьому варто зазначити, що доводи скаржника стосовно того, що зменшення судами розміру пені на 50% призводить до накопичення заборгованості в учасників ринку з оплати послуг з передачі електричної енергії, і, як наслідок, недостатність фінансування (несвоєчасне погашення заборгованості) спричиняє необхідність у залученні кредитних коштів для поповнення аварійного запасу та проведення відновлювальних робіт пошкодженої критичної інфраструктури збройною агресією рф, що в свою чергу відчувають на собі кінцеві споживачі, не були предметом розгляду ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, тобто є новими доводами, покликатись на які скаржник не може в суді касаційної інстанції, який не встановлює обставини справи та не оцінює докази.
5.27.Втім, скаржник і не доводить, що проведення відновлювальних робіт пошкодженої критичної інфраструктури збройною агресією рф повинно відбуватись за рахунок відповідача, а саме за рахунок сплачених ним у спірних правовідносинах штрафних санкцій (пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором), оскільки юридичний конфлікт сторін спору не стосується фінансування наслідків збройної агресії рф щодо пошкодженого майна позивача.
5.28.Ураховуючи вищевикладене у цій постанові, проаналізувавши судове рішення Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №905/866/19, правові висновки щодо застосування статті 233 ГК України в якій, на думку скаржника, не було враховано судами попередніх інстанцій у цій справі, Суд встановив, що у справі №905/866/19 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні заяви відповідача про зменшення на 90% розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, посилаючись на відсутність підстав для задоволення такої заяви. Тоді як в цій справі суди обох інстанцій дійшли висновку про можливість зменшення розміру пені на 50 % і ці висновки не суперечать висновку Верховного Суду у згаданій постанові, адже зменшення розміру пені у цій справі №902/91/22 було реалізоване судами у конкретному випадку за наслідками оцінки вказаних конкретних обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів, які у наведеній скаржником постанові Верховного Суду відмінні.
5.29.Інші наведені скаржником у касаційній скарзі доводи зводяться до необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
6.1.Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2.Згідно із статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.3.За результатами касаційного перегляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи скасування, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не вбачає.
7. Розподіл судових витрат
7.1.Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.
2.Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 та рішення Господарського суду Вінницької області від 12.09.2022 у справі №902/91/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                   С.В. Бакуліна

Судді                                                                                                 О.Р. Кібенко  

                                                                                                          В.І. Студенець