ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 
м. Київ

Справа № 915/1097/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
Банасько О. О. - головуючий, Білоуса В. В., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:
Державного концерну "Укрборонпром": Гетти Т. М.
Акціонерного товариства "Миколаївобленерго": Мельнікова І. Ю. (режимі відеоконференції)
Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод": Царюк В. В. 
Офісу Генерального прокурора України: Косенка Д. В. 
Арбітражного керуючого Шалашного Л. О. (особисто)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 
у складі колегії суддів: Аленіна О. Ю. (головуючого), Поліщук Л. В., Філінюка І. Г.
та на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до боржника)
у складі судді Ткаченка О. В.
у справі за заявою боржника Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод"
про банкрутство

Вступ

1. Товариство (суб`єкт господарювання, що здійснює постачання електричної енергії за регульованим тарифом) заявило у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника (підприємства оборонно-промислового комплексу - учасника Державного концерну "Укроборонпром" (далі - ДК "Укроборонпром") на суму заборгованості за постачання електричної енергії, у тому числі заборгованості, що виникла станом на 01.09.2012.

2. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, визнав вимоги товариства в повному обсязі та відхилив посилання боржника на списання заборгованості у сумі 12 286 876,37 грн за актом звіряння взаємних розрахунків згідно з приписами статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" від 06.09.2012 № 5213-VI (далі - Закон № 5213-VI) та забезпечення їх стабільного розвитку", зазначивши про встановлення в іншій справі № 915/1787/18 того, що акт звірки всупереч вимог зазначеної норми не був погоджений з Фондом державного майна України.

3. Боржник оскаржив в касаційному порядку судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині визнання заборгованості на суму 12 286 876,37 грн, що утворилася до 01.09.2012 та стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 2 Закону № 5213-VI в контексті правовідносин цієї справи, коли, за твердженням боржника, на дату підписання сторонами акту звіряння заборгованості, цей акт не підлягав погодженню органом, уповноваженим управляти Товариством (суб`єктом господарювання, що здійснює постачання електричної енергії за регульованим тарифом) через розмір державної частки (прав, акцій тощо) у структурі власності цього суб`єкта господарювання менше ніж 50 %.

4. З урахуванням висновків судів попередніх інстанцій та доводів касаційної скарги Верховний Суд у цій справі вирішив питання:
- повноти судового розгляду грошових вимог кредитора та заперечень боржника проти їх визнання; 
- наявності підстав для формування висновку щодо застосування статті 2 Закону № 5213-VI у спірних правовідносинах за встановлених судами попередніх інстанцій обставин цієї справи. 

5. Верховний Суд оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

6. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.10.2020 відкрито провадження у справі № 915/1097/20 про банкрутство Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" (далі - ДП "Миколаївський суднобудівний завод"), введено процедуру розпорядження майном боржника з 25.05.2020 на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шалашного Л. О.

Короткий зміст і підстави заяви про визнання грошових вимог

7. У листопаді 2020 року Акціонерне товариство "Миколаївобленерго"                   (далі - АТ "Миколаївобленерго") звернулося до Господарського суду Миколаївської області із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника у загальній сумі 38 581 040,77 грн.

8. На обґрунтування вимог зазначено, що між ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" (правонаступником всіх прав і обов`язків якого є ПАТ "Миколаївобленерго", надалі АТ "Миколаївобленерго") та Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" (наразі - ДП "Миколаївський суднобудівний завод") було укладено договори про постачання електричної енергії. У зв`язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою рахунків у ДП "Миколаївський суднобудівний завод" виникла заборгованість перед кредитором у заявленій сумі, в тому числі за період до 01.09.2012. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

9. 22.06.2004 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 14/97 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" 493 076,23 грн боргу, 239,43 грн державного мита та 118,00 грн за надані інформаційні послуги.

10. 24.12.2009 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 2/218/09 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" боргу по активній електричній енергії в сумі 2 224 750,13 грн, боргу по реактивній електричній енергії в сумі 249 710,79 грн, пені в сумі 21 156,25 грн, 3% річних в сумі 40 359,11 грн, інфляційних втрат в сумі    94 828,40 грн, державного мита в сумі 25 500,00 грн та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11. 19.06.2012 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 5016/857/2012(10/20) про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 4 105,86 грн боргу за активну електричну енергію, 1 609,50 грн судового збору.

12. 06.08.2012 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 5016/858/2012(14/25) про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 6 007 660,28 грн боргу за активну електричну енергію, 539 094,79 грн боргу за реактивну електричну енергію, 738 898,76 грн боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 50 000,00 грн пені, 62 981,04 грн 3% річних, 76 068,25 грн інфляційних втрат та 61 946,44 грн судового збору.

13. 24.06.2014 Господарським судом Миколаївської області у справі                          № 915/570/14 ухвалено рішення про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 7 384 498,70 грн боргу за активну електричну енергію, 480 651,09 грн боргу за реактивну електричну енергію, 623 563,79 грн пені, 131 413,38 грн 3% річних, 51 570,72 грн інфляційних втрат, 73 080,00 грн судового збору.

14. 09.02.2015 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/2056/14 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 3 018 678,81 грн боргу за активну електричну енергію, 300 989,97 грн пені, 49 186,76 грн 3% річних,                294 640,96 грн інфляційних втрат, 123 223,86 грн боргу за реактивну електричну енергію, 9 606,33 грн пені, 1 361,90 грн 3% річних, 9 170,41 грн інфляційних втрат та 73 080,00 грн судового збору.

15. 02.04.2015 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/133/15 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 1 536 638,63 грн боргу за активну електричну енергію, 40 262,47 грн боргу за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, 154 230,04 грн пені, 26 973,13 грн 3% річних, 298 701,77 грн інфляційних втрат, 5 315,64 грн пені, 874,02 грн 3% річних, 11 888,83 грн інфляційних втрат та 41 497,70 грн судового збору.

16. 31.01.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/1323/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 6 495 351,71 грн боргу за спожиту активну електричну енергію, 249 371,11 грн боргу за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, 2 713 020,15 грн пені, 386 239,10 грн 3% річних, 2 555 149,48 грн інфляційних втрат та 185 987,00 грн судового збору.

17. 02.08.2016 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/786/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 16 751,95 грн боргу за перевищення договірних величин споживання та 1 378,00 грн судового збору.

18. 06.09.2016 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/768/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 66 587,08 грн боргу за спожиту активну електричну енергію, 7 429,87 грн боргу за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, 1 863,12 грн пені, 119,54 грн 3% річних, 1 263,22 грн інфляційних втрат та 1 377,82 грн судового збору.

19. З огляду на часткове виконання загальна сума заборгованості боржника по зазначеному рішенню суду становить 37 640,62 грн, з яких: 27 587,05 грн боргу за спожиту активну електричну енергію, 5 429,87 грн боргу за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, 1 863,12 грн пені, 119,54 грн                  3% річних, 1 263,22 грн інфляційних втрат та 1 377,82 грн судового збору.

20. 11.10.2016 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/874/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 42 584,44 грн боргу за активну електричну енергію, 3 012,96 грн боргу за перетікання реактивної електричної енергії,                   4 396,28 грн боргу за перевищення договірних величин споживання електроенергії, 4 837,00 грн пені, 1 191,73 грн інфляційних втрат, 392,00 грн 3% річних та 1 378,00 грн судового збору.

21. 19.10.2016 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/1007/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 6 715,95 грн боргу за перетікання реактивної електричної енергії та 1 378,00 грн судового збору.

22. 19.12.2016 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/1285/16 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 71 929,08 грн боргу за оплату за спожиту активну електричну енергію, 7 381,47 грн заборгованості за послуги з перетікання реактивної електроенергії, 1 000,00 грн пені, 1 235,51 грн 3% річних,     5 224,22 грн інфляційних втрат та 1 478,47 грн судового збору.

23. 11.04.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/116/17 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 348 339,76 грн боргу за активну електричну енергію, 10 727,10 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 21 793,34 грн боргу за перевищення договірної величини споживання електроенергії,                15 405,09 грн пені, 9 264,69 грн інфляційних втрат, 1 650,54 грн 3% річних та               6 107,70 грн судового збору.

24. 15.05.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/366/17 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 251 605,18 грн боргу за спожиту активну електричну енергію, 6 141,62 грн боргу за перетікання реактивної електричної енергії, 4 000,00 грн пені, 9 721,90 грн інфляційних втрат, 2 202,98 грн 3% річних та 4 353,50 грн судового збору.

25. На виконання цього рішення боржником частково погашена заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 3 984,14 грн, що підтверджується платежем від 01.08.2017 на суму 7 000,00 грн (платіжне доручення № 412), з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 276,22 грн платежем від 30.08.2017 на суму 8 000,00 грн (платіжне доручення № 470), з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 282,06 грн платежем від 16.07.2018 на суму 27 000,00 грн (платіжне доручення № 88), з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 3 425,86 грн. Надходження коштів підтверджується банківськими виписками від 01.08.2017, від 30.08.2017, від 16.07.2018.

26. Отже, загальна сума заборгованості по зазначеному рішенню суду становить 274 041,04 грн.

27. 25.07.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/620/17 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 5 564,0 грн боргу за надання послуг з перетікання реактивної електроенергії, 40 726,70 грн пені, 25 796,74 грн інфляційних втрат, 4 558,38 грн 3% річних та 1 598,40 грн судового збору.

28. 20.09.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/854/17 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 3 399,85 грн заборгованості з оплати за перетікання реактивної електричної енергії, 2 000,0 грн пені, 1 331,15 грн 3% річних, 12 749,07 грн інфляційних втрат та 1 600,00 грн судового збору.

29. 22.11.2017 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/1121/17 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 6 789,69 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 15 774,81 грн пені, 13 525,33 грн інфляційних втрат, 1 892,97 грн 3% річних та 1 600,00 грн судового збору.

30. 19.01.2018 Господарським судом Миколаївської області видано судовий наказ у справі № 915/36/18 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 5 468,80 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 5 252,97 грн пені, 626,80 грн 3% річних та 176,20 грн судового збору.

31. 24.05.2018 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі № 915/361/18 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" З 429,34 грн боргу за перетікання реактивної електроенергії, 1 057,81 грн пені, 35,79 грн інфляційних втрат,            106,33 грн 3% річних та 1762,00 грн судового збору.

32. Боржником частково погашена заборгованість за цим рішенням за спожиту реактивну електричну енергію у розмірі 783,60 грн, що підтверджується платежем від 21.10.2019 на суму 1 000,00 грн, з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 757,75 грн (платіжне доручення № 556), платежем від 21.10.2019 на суму 1 000,00 грн, з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 21,83 грн (платіжне доручення № 558), платежем від 04.02.2019 на суму 450,0 грн з яких в часткове погашення рішення суду зараховано 4,02 грн (платіжне доручення № 148).

33. Отже, загальна сума заборгованості по зазначеному рішенню суду становить          5 607,67 грн.

34. 03.10.2018 Господарським судом Миколаївської області ухвалено рішення по справі № 915/811/18 про стягнення з ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара" на користь ПАТ "Миколаївобленерго" 934,78 грн пені, 691,99 грн інфляційних втрат, 82,59 грн 3% річних та 1 762,00 грн судового збору.

35. Зазначені судові рішення про стягнення заборгованості боржником ані у добровільному, ані у примусовому порядку виконані не були, зокрема через відсутність майна на яке може бути звернено стягнення.

36. Також, 26.06.2015 між ДП "Суднобудівний завод імені 61 Комунара" та             ПАТ "Миколаївобленерго" укладено договір про постачання електричної енергії № 44/5633.

37. 26.06.2015 укладено додаток № 4 до договору, яким встановлено, що на підставі даних "Акту контрольного огляду" Товариство по встановленій формі протягом одного робочого дня після оформлення "Акту контрольного огляду" оформлює "Акт про прийняття-передавання товарної продукції" та формує рахунок за спожиту електричну енергію, інші рахунки. Споживач з використанням Сервісу протягом одного робочого дня після формування Товариством "Акту про прийняття-передавання товарної продукції", рахунок за спожиту електричну енергію, інших рахунків, зобов`язаний підписати ЕЦП рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, "Акт про прийняття-передавання товарної продукції" та після цього завантажити їх на Сервіс. У разі не завантаження споживачем підписаних ЕЦП рахунку на оплату за спожиту електричну енергію, інших рахунків, "Акту про прийняття-передавання товарної продукції" протягом одного робочого дня після формування їх Постачальником на підставі даних "Акту контрольного огляду", зазначені рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, "Акти про прийняття - передавання товарної продукції" вважаються підписаними з боку споживача без зауважень.

38. 16.11.2018 ПАТ "Миколаївобленерго" отримано лист боржника від 16.11.2018 № 190 щодо збільшення ліміту постачання електричної енергії у листопаді 2018 на 12 000 кВт та у грудні 2018 на 14 000 кВт. 22.11.2018 споживачем та товариством укладено додаткову угоду до договору щодо внесення змін до додатку № 1а та встановлено договірну величину споживання електричної енергії у листопаді 2018 - 12 000 кВт та у грудні 2018 - 14 000 кВт.

39. Боржником у листопаді 2018 було спожито 14 948 кВт, замість 12 000 кВт, передбачених додатком № 1 до договору. 

40. Таким чином перевищення договірної величини споживання електричної енергії складає 2 948 кВт, що еквівалентно 5 738,22 грн. 

41. На підставі сформованого акту про використану електричну енергію споживачу надано рахунок від 01.12.2018 № 44/5633/1/1 про сплату за спожиту активну електроенергію у листопаді 2018 та перевищення договірних величин споживання електричної енергії. Боржником вищезазначений рахунок в частині сплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії не сплачено.

42. Заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії складає 5 738,22 грн.

43. Загальна сума заборгованості боржника перед кредитором за вищевказаними рішеннями суду та договором, з урахуванням часткової оплати, складає 38 581 040,77 грн.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

44. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 визнано грошові вимоги АТ "Миколаївобленерго" до ДП "Миколаївський суднобудівний завод" у загальній сумі 38 581 040,77 грн (34 610 306,32 грн ІV черга та 3 970 734,45 грн VІ черга), а також 4 204,00 грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (І черга).

45. Суд першої інстанції виходив з того, що заява подана кредитором у визначений законом строк, а вся сума заявлених грошових вимог                              АТ "Миколаївобленерго" виникла до відкриття провадження у справі та документально підтверджена, отже є конкурсною і безспірною.

46. Суд відхилив заперечення боржника проти визнання кредиторських вимог на суму 12 286 876,37 грн через їх списання сторонами на підставі акту звіряння б/н від 26.12.2012 в порядку, передбаченому статтею 2 Закону № 5213-VI, пославшись на те, що за рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.04.2019 у справі № 915/1787/18 акт звіряння взаємних розрахунків б/н від 26.12.2012 між боржником і кредитором не є належним доказом списання заборгованості між сторонами.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

47. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог АТ "Миколаївобленерго" до боржника) у справі № 915/1097/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

48. Апеляційний суд повною мірою погодився з висновками місцевого господарського суду щодо визнання грошових вимог кредитора в повному обсязі, з огляду на те, що кредитором було документально підтверджено заявлену суму грошових вимог.

49. Відхиляючи доводи апелянта про те, що заявлені грошові вимоги                              АТ "Миколаївобленерго" в частині суми 12 286 876,37 грн підлягають списанню за актом звіряння взаємних розрахунків б/н від 26.12.2012 на підставі приписів статті 2 Закону № 5213-VI апеляційний суд, як і суд першої інстанції, послався на висновки Господарського суду Миколаївської області у рішенні від 10.04.2019 у справі № 915/1787/18 про те, що:
- власником 70 % акцій АТ "Миколаївобленерго" є держава Україна в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності Фонду державного майна України; 
- в силу приписів пункту 5 частини другої статті 2 Закону № 5213-VI акт звіряння б/н від 26.12.2012 також має бути погоджений Фондом державного майна України, як органом, що уповноважений управляти учасником процедури списання АТ "Миколаївобленерго"; 
- в матеріалах справи № 915/1787/18 відсутні жодні докази на підтвердження того, що акт звіряння б/н від 26.12.2012 погоджений Фондом державного майна України; 
- вживати заходи для погодження спірного акту з усіма учасниками процедури списання може як відповідач, так і позивач, між тим жодного доказу на підтвердження звернення ДП "Миколаївський суднобудівний завод" до Фонду державного майна України з метою погодження акту звіряння б/н від 26.12.2012 або доказу на підтвердження спонукання АТ "Миколаївобленерго" до передачі вказаного акту на затвердження Фонду державного майна України матеріали справи № 915/1787/18 не містять.

50. Враховуючи ці висновки суд апеляційної інстанції послався на статтю 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначив, що у справі № 915/1787/18 було встановлено обставини та факти, які не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи (№ 915/1097/20), оскільки їх вже встановлено у рішенні суду, яке набрало законної сили, зокрема щодо того, що власником 70 % акцій АТ "Миколаївобленерго" є держава Україна в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності Фонду державного майна України, що відповідно потребувало погодження акту звіряння б/н від 26.12.2012 Фондом державного майна України.

51. На підставі висновків у справі № 915/1787/18, апеляційний суд відхилив доводи боржника про списання заборгованості на суму 12 286 876,37 грн за актом звіряння взаємних розрахунків б/н від 26.12.2012 між ДП "Миколаївський суднобудівний завод" та АТ "Миколаївобленерго" та твердження, що цей акт не підлягав погодженню Фондом державного майна України.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

Рух касаційної скарги

52. 29.03.2023 ДП "Миколаївський суднобудівний завод" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог               АТ "Миколаївобленерго" до боржника) у справі № 915/1097/20.

53. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                № 915/1097/20 визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Пєсков В. Г., Погребняк В. Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 29.03.2023.

54. Ухвалою Верховного Суду від 03.04.2023 касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку на усунення її недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів, а також надання доказів сплати судового збору.

55. Ухвалою Верховного Суду від 11.04.2023 за заявою касанта поновлено пропущений строк на подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження, призначено справу до розгляду на 27.04.2023 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

56. Ухвалою від 27.04.2023 розгляд касаційної скарги відкладено на 04.05.2023.

57. У зв`язку з перебуванням судді Погребняка В. Я. у відпустці, автоматизованою системою суду для розгляду справи № 915/1097/20 визначено колегію суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий),                                    Білоус В. В., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.05.2023.

58. У судовому засіданні 04.05.2022 взяли участь представники скаржника, кредитора, ДК "Укрборонпром", Офісу Генерального прокурора України та арбітражний керуючий. Інші учасники справи явку своїх представників не забезпечили.

59. Заяв від учасників справи щодо неможливості участі у судовому засіданні чи реалізувати свої процесуальні права станом на час розгляду скарги до суду касаційної інстанції не надійшло.

60. Верховний Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

61. Участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 04.05.2022, обов`язковою не визнавалася.

62. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявного у судовому засіданні складу учасників.

ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги 

63. У касаційній скарзі ДП "Миколаївський суднобудівний завод" просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 у справі          № 915/1097/20 скасувати в частині визнання грошових вимог                                    АТ "Миколаївобленерго" до боржника та ухвалити нове рішення в цій частині, яким грошові вимоги АТ "Миколаївобленерго" визнати частково у загальній сумі 26 294 164,37 грн.

64. Касант визначив підставою касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України та посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування приписів частини другої статті 2 Закону № 5213-VI в контексті правовідносин цієї справи, коли, за твердженням боржника, на дату підписання сторонами акту звіряння заборгованості, цей акт не підлягав погодженню органом, уповноваженим управляти Товариством (суб`єктом господарювання, що здійснює постачання електричної енергії за регульованим тарифом) через зменшення державної частки (прав, акцій тощо) у структурі власності цього суб`єкта господарювання.

65. На обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження касант стверджує, зокрема, що:
1) АТ "Миколаївобленерго" безпідставно включило до суми грошових вимог заборгованість у розмірі 12 286 876,37 грн за період до 01.09.2012, що підлягає списанню в силу приписів частини другої статті 2 Закону № 5213-VI; 
2) судами попередніх інстанцій неправильно застосовано приписи пунктів 2 та 4 частини першої та частини другої статті 2 Закону № 5213-VI, адже:
- за змістом цих норм заборгованість списується саме на підставі взаємно погодженого сторонами акту звіряння сум несплаченої заборгованості, відтак відсутність погодження органу, уповноваженого управляти                                           АТ "Миколаївобленерго" не спростовують факту списання заборгованості;
- акт звіряння сум несплаченої заборгованості б/н від 26.12.2012 між                       ДП "Миколаївський суднобудівний завод" та ПАТ "Миколаївобленерго" не потребував погодження з Фондом державного майна України, як органом уповноваженим управляти ПАТ "Миколаївобленерго", оскільки частка акцій переданих Фонду державного майна України у статутному капіталі                         ПАТ "Миколаївобленерго" станом на дату підписання акту звіряння (26.12.2012) була меншою 50 %;
3) всупереч вимог частин першої та п`ятої статті 236 ГПК України суди попередніх інстанцій ухвалили рішення, що є необґрунтованими, адже незважаючи на обґрунтовані заперечення боржника безальтернативно поклали в основу своїх рішень висновки судів у іншій господарській справі                            (№ 915/1787/18), в тому числі щодо правової оцінки обставин справи. 

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(АТ "Миколаївобленерго")

66. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Миколаївобленерго" просить залишити оскаржувані рішення без змін, стверджуючи про правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо фактичних обставин та змісту правовідносин, відтак стверджує про правильність висновку про відсутність правових підстав вважати, що наданий боржником акт звіряння взаємних розрахунків б/п від 26.12.2012 є доказом списання заборгованості боржника на суму                               12 286 876,37 грн.

(Арбітражний керуючий)

67. Арбітражний керуючий Шалашний Л. О. у відзиві на касаційну скаргу просить її задовольнити, погоджується з доводами касанта та посилається на інформацію Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України "SMIDA" щодо переліку власників акцій ПАТ "Миколаївобленерго" на IV квартал 2012 року на обґрунтування твердження про відсутність підстав для погодження акту звіряння Фондом державного майна України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

68. Стосовно наведених у пункті 5 цієї постанови питань, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, беручи до уваги приписи статті 300 ГПК України, зазначає таке.

69. Предметом касаційного оскарження у цій справі є судові рішення апеляційного та місцевого господарських судів в частині визнання вимог кредитора до підприємства оборонно-промислового комплексу на суму                      12 286 876,37 грн заборгованості за електричну енергію станом на 01.09.2012, що за твердженням касанта підлягає списанню за приписами статті 2 Закону           № 5213-VI.

Щодо реалізації підприємством оборонно-промислового комплексу права на списання заборгованості за електричну енергію 

70. 30.10.2012 набрав чинності Закон № 5213-VI яким визначено комплекс економічних заходів, спрямованих на вирішення питань заборгованості та забезпечення стабільного розвитку державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які включені до складу ДК "Укроборонпром" (у редакції преамбули на час виникнення спірних правовідносин).

71. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 5213-VI на умовах, визначених цією статтею, підлягає списанню заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за електричну енергію перед суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

72. У пункті 4 частини першої статті 2 Закону № 5213-VI визначено, що так само підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій                   (3 відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 1 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом.

73. Таким чином законодавець встановив імперативний припис за змістом якого праву підприємства оборонно-промислового комплексу на списання заборгованості за електричну енергію та з нарахованих на таку заборгованість пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції) кореспондує обов`язок визначених у статті 2 Закону № 5213-VI суб`єктів господарювання, зокрема тих які здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом, списати таку заборгованість в силу приписів цього Закону та в порядку передбаченому ним. 

74. При цьому правомочностей таких суб`єктів відмовити у реалізації права на списання відповідної заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу чи підстав для такої відмови Закон № 5213-VI не передбачає.

75. Отже списання (прощення) боргів підприємств оборонно-промислового комплексу перелічених у частині першої статті 2 Закону № 5213-VI відбувається саме в силу приписів закону та в порядку передбаченому частиною другою цієї норми. 

76. Частиною другою статті 2 Закону № 5213-VI передбачено, що списання заборгованості (у тому числі з пені, штрафних та фінансових санкцій) відповідно до цієї статті здійснюється підприємствам оборонно-промислового комплексу відповідними суб`єктами господарювання, які здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, оптовим постачальником електричної енергії, підприємствами, що виробляють електричну енергію, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та її дочірніми компаніями (підприємствами), а також суб`єктами господарювання, які постачають теплову енергію, надають послуги з водопостачання та водовідведення (далі - учасники процедури списання), у такому порядку:
1) обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується учасниками процедури списання у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників, враховуючи у тому числі суми пені, штрафних санкцій, 3 відсотки річних та індекс інфляції на дату списання;
2) для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов`язково входять керівник підприємства як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів;
3) списання заборгованості проводиться на підставі взаємно погоджених актів звіряння учасників процедури списання, в яких зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню;
4) датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання;
5) у разі якщо у статутному капіталі підприємства - учасника процедури списання 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, взаємно погоджений акт погоджується органом, уповноваженим управляти таким підприємством.

77. Системне тлумачення частини другої статті 2 Закону Закону № 5213-VI приводить до висновку про те, що законодавець виокремив дві групи умов для списання заборгованості: обов`язкові (визначені в пунктах 1-4 цієї частини) та факультативну (визначену в пункті 5 цієї частини).

78. Отже, за загальним правилом розмір заборгованості підприємства оборонно-промислового комплексу за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення та нарахованої на таку заборгованість пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції) узгоджується між двома контрагентами - учасниками процедури списання заборгованості, відтак борг має бути списаний цими учасниками на підставі актів звіряння за умови:
- виникнення такої заборгованості станом на 01.09.2012 та її несплати на дату набрання чинності Законом № 5213-VI перед постачальником/спеціальним суб`єктом господарювання, визначеним цим Законом;
- визначення обсягів такої заборгованості за правилами інвентаризації та бухгалтерського обліку спеціально створеними комісіями і оформлення актом звіряння сум несплаченої заборгованості в якому зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню;
- взаємного погодження актів звіряння заборгованості учасниками процедури списання. 

79. Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 43/293-04 сформулював правовий висновок про те, що зазначена у статті 2 Закону                            № 5213-VI заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу є списаною з дати підписання цими учасниками двостороннього акта звіряння та погодження його, у разі необхідності, органом, уповноваженим управляти таким підприємством.

80. Списанню у такому порядку підлягає тільки заборгованість за переліком визначеним у частині першій статті 2 Закону № 5213-VI, зокрема стосовно підприємств заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також нараховані на цю заборгованість за такий самий період пеня, штрафні та фінансові санкції                      (3 відсотки річних та індекс інфляції).

81. Списання інших боргів, зокрема судових витрат за судовими рішеннями про стягнення заборгованості переліченої у частині першій статті 2 Закону № 5213-VI цим Законом не передбачено.

82. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 43/293-04, зазначивши, що сума заборгованості, стягнута судовим рішенням з підприємства оборонно-промислового комплексу через неоплату послуг з прийому стічних вод є списаною в частині суми основного боргу за вирахуванням судових витрат, що не підлягають списанню в силу приписів Закону № 5213-VI.

83. Пунктом 5 частини другої статті 2 Закону № 5213-VI - застосування якого є факультативним (у разі якщо в статутному капіталі учасника процедури списання державі належить 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв)) - передбачено, що взаємно погоджений акт погоджується також органом, уповноваженим управляти таким підприємством - учасником процедури списання.

84. З огляду на те, що за пунктом 4 частини другої статті 2 Закону № 5213-VI датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання саме на цю дату має визначатися відсоток власності держави у статутному капіталі підприємства - учасника процедури задля з`ясування необхідності додаткового погодження акту звіряння заборгованості з органом, уповноваженим управляти таким підприємством в порядку пункту 5 цієї норми.

85. Системний аналіз приписів статті 2 Закону від 06.09.2012 № 5213-VI свідчить про те, що списання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення, яка обліковувалася станом на 01.09.2012 і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, та нарахованих на цю заборгованість пені, штрафних та фінансових санкцій (3 відсотки річних та індекс інфляції) перед зазначеними у цій нормі суб`єктами господарювання - постачальниками, має здійснюватися в силу імперативних приписів Закону № 5213-VI щодо її списання, при цьому предметом погодження між учасниками процедури списання є саме розмір заборгованості, що належить списати за актом звіряння, а не право здійснити таке списання, передбачене Законом № 5213-VI.

86. Отже, у випадку здійснення підприємством оборонно-промислового комплексу заходів із визначення та погодження заборгованості з підприємством-постачальником відповідно до частини другої статті 2 Закону         № 5213-VI, невиконання або неналежне виконання іншим учасником процедури списання своїх обов`язків, зокрема щодо визначення суми заборгованості або погодження акту звіряння з органом, уповноваженим управляти таким підприємством-постачальником, не може бути підставою для обмеження або позбавлення підприємства оборонного комплексу передбаченого Законом              № 5213-VI права на списання заборгованості, відтак свідчить лише про наявність спору між сторонами про розмір чи порядок списання заборгованості, що може бути вирішений в судовому порядку, зокрема при розгляді відповідних грошових вимог кредитора до боржника у справі про банкрутство.

Щодо суті касаційної скарги

87. Предметом судового розгляду у цій справі є заява АТ "Миколаївобленерго" про визнання грошових вимог до ДП "Миколаївський суднобудівний завод", мотивована заборгованістю боржника за постачання електричної енергії, у тому числі що виникла до 01.09.2012 та встановлена судовими рішеннями.

88. Зміст доводів касаційної скарги ДП "Миколаївський суднобудівний завод" зводиться до незгоди скаржника з висновками судів попередніх інстанцій щодо визнання грошових вимог кредитора в повному обсязі, адже за твердженням боржника заборгованість у сумі 12 286 876,37 грн, що утворилася до 01.09.2012, підлягала списанню за взаємно погодженим сторонами актом звіряння заборгованості б/н від 26.12.2012 в порядку, передбаченому статтею 2 Закону     № 5213-VI. 

89. За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

90. Частиною третьою статті 45 КУзПБ визначено, що заява кредитора має містити виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, їх обґрунтування та до неї в обов`язковому порядку додаються документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

91. Відповідно до частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

92. Обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

93. Суд касаційної інстанції наголошує, що розглядаючи кредиторські вимоги господарський суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення грошового зобов`язання у боржника.

94. Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

95. Верховний Суд наголошує, що провадження у справі про банкрутство на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. 

96 Тож визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство має своїм наслідком вплив не лише на права та інтереси самого кредитора (заявника) та боржника, а й на права та інтереси інших кредиторів у справі, адже в залежності від результату визнання їх судом перебуває можливість та обсяг розміру задоволення вимог таких кредиторів.
97. За цих умов, використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, що як наслідок порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також права боржника у справі про банкрутство (див. постанови Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18, від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21).

98. Тому важливе значення під час розгляду судом заявлених у справі про банкрутство (неплатоспроможність) грошових вимог до боржника має застосування правил доказування та встановлення обґрунтованості таких вимог, що унеможливлюють визнання безпідставних вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

99. При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують кредиторські вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 09.06.2022 у справі № 922/313/20 (922/3069/21), від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21).

100. Господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, та за наявності спору щодо розміру заявлених вимог вирішити його як з дотриманням принципу змагальності сторін, так і принципу судового контролю у справі про банкрутство.

101. Виходячи з наведеного, Верховний Суд акцентує, що правовий аналіз грошових вимог кредитора має здійснюватися господарським судом з урахуванням сукупності усіх з`ясованих обставин справи та з наданням у судовому рішенні мотивованої правової оцінки як обґрунтуванню кредиторських вимог, так і запереченням боржника, арбітражного керуючого, інших кредиторів проти їх визнання та доказам поданим на обґрунтування таких заперечень.

102. У цій справі за результатами розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог суди попередніх інстанцій встановили, що грошові вимоги             АТ "Миколаївобленерго" до боржника підтверджені рішеннями Господарського суду Миколаївської області у справах № 14/97, № 2/218/09, № 5016/857/2012 (10/20), № 5016/858/2012 (14/25), № 915/570/14, № 915/2056/14, № 915/133/15, № 915/1323/16, № 915/786/16, № 915/768/16, № 915/874/16, 915/1007/16,               № 915/1285/16, № 915/116/17, № 915/366/17, № 915/620/17, № 915/854/17,             № 915/1121/17, № 915/36/18, № 915/361/18, № 915/811/18, додатковими угодами між сторонами та актами, що підтверджують споживання електроенергії боржником.

103. Таким чином, суди дійшли висновків про необхідність визнання грошові вимоги АТ "Миколаївобленерго" в повному обсязі у загальній сумі                               38 581 040,77 грн (34 610 306,32 грн ІV черга та 3 970 734,45 грн VІ черга), а також 4 204,0 грн судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (І черга), констатувавши конкурсний характер та безспірність цих вимог.

104. Верховний Суд вважає ці висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

105. Як убачається з оскаржуваних судових рішень ДП "Миколаївський суднобудівний завод" та розпорядник майна боржника заперечували проти визнання вимог АТ "Миколаївобленерго" у розмірі 12 286 876,37 грн заборгованості за період до 01.09.2012, стверджуючи про її списання на підставі приписів статті 2 Закону № 5213-VI за погодженим сторонами актом звіряння заборгованості б/н від 26.12.2012.

106. Відхиляючи ці доводи боржника суди попередніх інстанцій послалися на висновки Господарського суду Миколаївської області у рішенні від 10.04.2019, залишеним без змін за результатами апеляційного перегляду, у справі                     № 915/1787/18 за позовом ДП "Миколаївський суднобудівний завод" до                   АТ "Миколаївобленерго" про встановлення факту списання заборгованості та зобов`язання вчинити дії.

107. Водночас, дійшовши висновку про преюдиційність обставин і фактів встановлених у справі № 915/1787/18, суди попередніх інстанцій послалися на висновки Верховного Суду у справах № 922/2391/16, № 906/282/16,                          № 910/11164/16, № 927/976/16, № 906/557/19 щодо застосування частини четвертої статті 75 ГПК України, проте повною мірою цих правових висновків не врахували.

108. Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

109. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (частина сьома статті 75 ГПК України).

110. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, яке набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (див. постанови Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 902/201/19, у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 522/7758/14-ц).

111. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 міститься висновок, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

112. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків, такі, як вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

113. Не врахувавши зазначеного суди попередніх інстанцій послалися на висновок суду у справі № 915/1787/18 стосовно того, що власником 70 % акцій АТ "Миколаївобленерго" є держава Україна в особі суб`єкта управління об`єктами державної власності Фонду державного майна України, проте залишили поза увагою, що таке твердження спиралося лише на інформацію із загальнодоступних джерел у мережі інтернет, без з`ясування актуальності і релевантності цієї інформації на дату підписання (26.12.2012) взаємно погодженого акту звіряння між АТ "Миколаївобленерго" та ДП "Миколаївський суднобудівний завод".

114. Відтак, колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасним і немотивованим застосування судами попередніх інстанцій у цій справі пункту 5 частини другої статті 2 Закону № 5213-VI, в якості підстави для відхилення доводів боржника про списання заборгованості за актом звіряння б/н від 26.12.2012 з причин непогодження цього акту Фондом державного майна України, як органом, уповноваженим управляти АТ "Миколаївобленерго".

115. У контексті зазначеного суди попередніх інстанцій помилково залишили поза увагою доводи скаржника про те, що на дату підписання сторонами акту звіряння заборгованості б/н від 26.12.2012 АТ "Миколаївобленерго" не належало до державного сектору економіки через неодноразові зміни у структурі власності товариства за рішеннями Кабінету Міністрів України.

116. Так, зокрема, судами попередніх інстанцій не надано мотивованої оцінки доводам боржника про те, що після перетворення Державного підприємства "Миколаївобленерго" у державну енергопостачальну компанію, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2004 № 794 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Енергетична компанія України" пакет акцій ВАТ ЕК "Миколаївенерго" у розмірі 70 % передано до статутного фонду                  НАК "Енергетична компанія України".

117. Надалі, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011              № 497 "Про передачу Фонду державного майна державних пакетів акцій енергогенеруючих та енергопостачальних підприємств" передбачено передачу Фондові державного майна України лише 45 % державної частки статутного капіталу ПАТ "Миколаївобленего".

118. Усім цим обставинам та запереченням проти визнання кредиторських вимог не було надано мотивованої оцінки у оскаржуваних судових рішеннях, як і самому факту непогодження АТ "Миколаївобленего" акта звіряння з Фондом державного майна України, як достатньої підстави для відмови у реалізації             ДП "Миколаївський суднобудівний завод" права на списання заборгованості за електроенергію, передбаченого законом.

119. При цьому, посилання в оскаржуваних рішеннях на преюдицію обставин зі справи № 915/1787/18 містить необґрунтовано широке тлумачення змісту цього правового інституту, адже суди попередніх інстанцій послалися на обставини, що не були належним чином з`ясовані судом та врахували висновок суду у справі № 915/1787/18 про те, що ДП "Миколаївський суднобудівний завод" мало самостійно погодити акт звіряння б/н від 26.12.2012 з Фондом державного майна України, що не є ані мотивованим, ані таким що не потребує доказування в розумінні частини четвертої статті 75 ГПК України.

120. Зазначене є наслідком нездійснення судами попередніх інстанцій належного правового аналізу обґрунтованості грошових вимог до боржника та заперечень проти їх визнання, отже свідчить про неповноту судового розгляду і необґрунтованість висновків судів щодо визнання в повному обсязі кредиторських вимог АТ "Миколаївобленерго".

121. Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги ДП "Миколаївський суднобудівний завод" про те, що суди попередніх інстанцій не виконали повною мірою обов`язку, покладеного на суд відповідно до статей 1, 45 КУзПБ, статей 86, 236 ГПК України, що є достатньою підставою для скасування оскаржуваних рішень.

122. Оскільки у цій справі судами попередніх інстанцій не встановлено усієї сукупності фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, а суд касаційної інстанції позбавлений такої можливості в силу своїх процесуальних повноважень (стаття 300 ГПК України), то ухвалення остаточного рішення у справі за результатами касаційного перегляду не вбачається можливим, що зумовлює направлення справи на новий розгляд в частини грошових вимог АТ "Миколаївобленерго" до боржника.

123. Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанцій дійшов висновку, що касаційна скарга ДП "Миколаївський суднобудівний завод" підлягає задоволенню частково, а оскаржувані постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та ухвала Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до боржника) у справі                        № 915/1097/20 скасуванню з направленням справи в цій частині до суду першої інстанції на новий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

124. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

125. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

126. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

127. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті вимог позивача, тому оскаржувані постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та ухвала Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог               АТ "Миколаївобленерго" до боржника) у справі № 915/1097/20 підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд. 

128. Під час нового розгляду справи, суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові та вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, прав і обов`язків учасників справи, зокрема з урахуванням доводів учасників справи:
1) перевірити обґрунтованість та розмір грошових вимог до боржника;
2) з`ясувати розмір частки держави у статутному капіталі                                              АТ "Миколаївобленерго" на дату підписання взаємно погодженого акту звіряння (26.12.2012);
3) виходячи із з`ясованого розміру частки держави у статутному капіталі                                              АТ "Миколаївобленерго" встановити:
3.1) можливість застосування до спірних правовідносин пункту 5 частини другої статті 2 Закону № 5213-VI;
3.2) орган, уповноважений управляти АТ "Миколаївобленерго" тощо.
129. В залежності від установленого та у відповідності з чинним законодавством розглянути заяву АТ "Миколаївобленерго" про визнання грошових вимог до боржника з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого розгляду в судовому рішенні.

Щодо судових витрат

130. У зв`язку з направленням справи на новий розгляд розподіл витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не здійснюється.

Висновки щодо застосування норм права

131. Системне тлумачення статті 2 Закону № 5213-VI приводить до висновку про те, що заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, а також нараховані на цю заборгованість за такий самий період пеня, штрафні та фінансові санкції (3 відсотки річних та індекс інфляції) за вирахуванням судових витрат є списаною з дати підписання цими учасниками двостороннього акта звіряння та погодження його, у разі необхідності, органом, уповноваженим управляти таким підприємством.

132. В силу норм статей 45 - 47 КУзПБ господарський суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення грошового зобов`язання у боржника.

133. Правовий аналіз грошових вимог кредитора має здійснюватися господарським судом з урахуванням сукупності усіх з`ясованих обставин справи та з наданням у судовому рішенні мотивованої правової оцінки як обґрунтуванню кредиторських вимог, так і запереченням боржника, арбітражного керуючого, інших кредиторів проти їх визнання та доказам поданим на обґрунтування таких заперечень.

На підставі наведеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.02.2022 (в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до боржника) у справі № 915/1097/20 скасувати повністю.

3. Справу № 915/1097/20 в частині розгляду грошових вимог Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до боржника передати на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. О. Банасько

Судді                                                                                                    В. В. Білоус

                                                                                                    В. Г. Пєсков