ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/3686/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Багіров Шипінг Ейдженсі"

на ухвалу Господарського суду Одеської області 
(суддя - Малярчук І.А.)
від 03.01.2023
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Колоколов С.І., судді: Разюк Г.П., Савицький Я.Ф.)
від 02.03.2023

у справі №916/3686/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Багіров Шипінг Ейдженсі"
про забезпечення позову до подачі позовної заяви,          

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заяви про забезпечення позову 

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП" (далі - ТОВ "АФ-ГРУПП") звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Багіров Шипінг Ейдженсі" (далі - ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі") про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 378   479,89 грн, які належать ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі", що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

1.2. В обґрунтування поданої заяви ТОВ "АФ-ГРУПП" посилається на те, що 16.06.2019 між ним та ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі" укладено договір №0006 транспортного експедирування, відповідно до умов якого ТОВ "АФ-ГРУПП" (експедитор) взяв на себе зобов`язання щодо організації за винагороду за рахунок ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі" (клієнта) здійснити транспортно-експедиторське обслуговування, перевозку експертно-імпортних та транзитних вантажів у міжнародному сполученні та по території України, а також надавати інші транспортно-експедиторські послуги відповідачу за погодженням сторін (пункт 1.1 договору). Умови перевезення, характеристика вантажу, вид транспорту, вартість послуг позивача, а також інші умови пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за згодою сторін у заявках, що є невід`ємними частинами договору (пункт 1.2 договору). Під кожне конкретне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій обумовлюється найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу), планову дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про відправника вантажу і вантажоодержувача і іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО (пункт 1.3 договору).

Також заявник вказує, що 06.07.2021 ТОВ "АФ-ГРУПП" та ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі" підписали заявку №018519, відповідно до якої ТОВ "АФ-ГРУПП" взяло на себе зобов`язання доставити контейнер TEMU 6396091, який прибув на склад зазначений клієнтом в заявці №018519, та вантаж був доставлений та вивантажений, що підтверджується відмітками в CMR, складений акт надання послуг №2099 від 22.11.2021, виставлено рахунок на оплату №2078 від 22.11.2021 на суму 130   367,02 грн. Заявник вказує, що станом на теперішній час рахунок не сплачено. Контейнер CBHU 4044138 прибув на склад 06.07.2021, зазначений клієнтом в заявці №01, вантаж був доставлено та вивантажено, що підтверджується відмітками в CMR, складений акт надання послуг №2339 від 22.11.2021, виставлено рахунок на оплату №2317 від 22.11.2021 на суму 64   474,89 грн; станом на теперішній час рахунок сплачено частково у розмірі 30   000 грн. Заявник зазначає, що, у зв`язку з тривалим невиконання грошових зобов`язань нараховано курсова різниця у розмірі 66   287,17 грн (передбачена пунктом 4.7 договору). Загальна сума боргу за договором з урахуванням штрафних санкцій встановлена у розмірі 378   479,89 грн.

Позивач стверджує, що відповідач мав сплатити кошти за поставлений товар до 26.11.2021, однак, відповідач злісно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Позивачем 25.10.2022 направлена письмова претензія, щодо необхідності терміново сплатити борг, яка 10.11.2022 вручена відповідачу, але була проігнорована ним, борг не сплачено. На думку позивача, відповідач навмисно ухиляється від виконання зобов`язання та переховується, чим причиняє матеріальні збитки ТОВ "АФ-ГРУПП". Виходом за юридичною адресою, зазначеною на сайті підприємства встановлено, що за адресою м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 100, офіс 15, мешкає фізична особа, яка представилась матір`ю ОСОБА_1 , місце перебування самого ОСОБА_1 їй не відомо, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає. Поряд із цим заявник відзначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.12.2022 ідентифікаційний номер 316779194 та 316779129 нерухоме майно за відповідачем не зареєстроване.

Крім того, позивачем було надано додаткові докази щодо надсилання відповідачу претензії поштою, платіжні доручення про часткову оплату заборгованості відповідачем.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.01.2023 у справі №916/3686/22 задоволено заяву ТОВ "АФ-ГРУПП" про забезпечення позову до подачі позовної заяви; накладено арешт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 378   479,89 грн, які належать ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі", що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду.

2.2. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі №916/3686/22 ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.01.2023 залишено без змін.

2.3. Задовольняючи заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач більше року ухиляється від оплати вартості поставленого заявником по договору №0006 від 16.06.2019 товару. Суди дійшли висновку, що наявність зазначених обставин підтверджує об`єктивні причини для позивача вважати, що існує імовірність у зв`язку з невжиттям заходів ускладнення або неможливість подальшого виконання рішення суду у випадку задоволення позову, який заявник має намір подати до суду, або забезпечити ефективний їх захист.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.01.2023 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі №916/3686/22, Товариство з обмеженою відповідальністю "Багіров Шипінг Ейдженсі" подало касаційну скаргу, якою просить оскаржувані ухвалу місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити повністю.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги ТОВ "Багіров Шипінг Ейдженсі":

- неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм статей 74, 76-79, 86, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки сам факт порушення договірних зобов`язань, нереагування на вимогу ТОВ "АФ-ГРУПП" про сплату та ухилення від досудового врегулювання спору не є достатньою правовою підставою для забезпечення позову та не свідчить про подальше можливе ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про стягнення боргу, з огляду на що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, та не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21, від 11.09.2020 у справі №910/16505/19.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "АФ-ГРУПП" проти вимог касаційної скарги заперечує та просить оскаржувані рішення судів залишити без змін з підстав, викладених у відзиві.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

4.2. Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

4.3. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

4.4. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

4.5. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

4.6. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. 

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

4.7. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

4.8. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

4.9. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

4.10. У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. 

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

4.11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що наявні у справі докази, свідчать про забезпечення заявником виконання своїх зобов`язань по договору транспортного експедирування №0006 від 16.06.2019, на підтвердження чого заявник подав до справи заявки №018519, №01 від 06.07.2021, CMR №№18519, 19079/1, 18079/3, 19079/2, акти наданих послуг №№2339, 2099 від 22.11.2021, №396 від 20.12.2022, які було надіслано відповідачу із ЕЦП із дотриманням пунктів 3.1.11, 8.8 договору.

Після виконання своїх зобов`язань по договору №0006 від 16.06.2019 позивач виставив відповідачу рахунки №№ 2078, 2317, 2099 від 22.11.2021, №380 від 20.12.2022.

Заявник 25.10.2022 надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості за договором №0006 від 16.06.2019.

Крім того, мала місце часткова оплата відповідачем поставленого товару згідно платіжних доручень №1177 від 18.10.2022 на суму 20   000   грн, №1152 від 25.08.2022 на суму 15   000   грн, що свідчить про часткове визнання боргу відповідачем. 

Встановивши, що між сторонами існує тривалий кофлікт щодо оплати вартості поставленого заявником по договору №0006 від 16.06.2019 товару (більше року), суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення.

При цьому колегією суддів також враховано, що суд застосував заходи забезпечення позову, врахувавши вимоги щодо співмірності таких заходів, а саме шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, в межах ціни позову.

Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.
4.12. Аналіз висновків, яких дійшли суди у справі, що переглядається, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21, від 11.09.2020 у справі №910/16505/19, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

Так у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, враховуючи предмет позову, зазначив, що заява позивача не містить доказів завдання їй шкоди, обґрунтування її розміру, а також підстав покладення відповідальності з відшкодування шкоди на відповідача, виходячи з характеру правовідносин, які пов`язані з порушенням корпоративних прав позивача.

У справі №910/16505/19 про відшкодування збитків позивач в якості забезпечення позову  просив суд заборонити АТ "Калцекс", а також будь-яким іншим фізичним та юридичним особам здійснювати ввезення та реалізацію на території України товарів виробництва АТ "Калцекс". Верховний Суд погодився із висновками суду апеляційної інстанції, який у задоволенні заяви відмовив, що предметом позову у цій справі є стягнення 271 504 євро 16 центів у якості упущеної вигоди позивача, отже виконання рішення суду за вказаною позовною вимогою (у разі задоволення позову) не потребує заборони реалізації продукції відповідача; обраний спосіб забезпечення позову є не співмірним; призводить до блокування господарської діяльності відповідача та третьої особи; порушуватиме збалансованість інтересів сторін, справи запропонований заявником спосіб забезпечення позову.

Інші доводи скаржника, також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, носять декларативний характер, направлені на переоцінку встановлених обставин, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, а також стосуються розгляду справи по суті спору.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень частин першої та третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.2. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.3. Статтею 309 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.4. Переглядаючи у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення, Верховний Суд не встановив порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Багіров Шипінг Ейдженсі" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.01.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі №916/3686/22 залишити без змін.

3.  Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                       В. Студенець

Судді                                                                                                   С. Бакуліна 

                                                                                                                    О. Кібенко