УХВАЛА

03 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/16004/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,
розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» про відводи суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т. М., Бенедисюку І. М. 
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» (далі - ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка», скаржник)
на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 
у справі № 910/16004/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка»
до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 
про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» 25.04.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема просить скасувати  рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 повністю та передати справу на новий розгляд до місцевого суду. Крім того у прохальній частині скарги просить поновити пропущений строк для її подання.
Відповідно до протоколу: автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №910/16004/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкова Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос    І.Б.
На електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 02.05.2023 надійшла від представника ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» - Подольної Тетяни Альбертівни, підписана кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом, заява про відводи суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т. М., Бенедисюку І. М. у справі №910/16004/20, з посиланням на пункт  5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Заява мотивована тим, що 04.04.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. (головуючий), Малашенкової    Т.М., Селіваненка В.П., відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.201 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у справі №910/16007/20, оскільки сума позовних вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки справа №910/16004/20 та справа №910/16007/20 є подібними (тотожними, аналогічними) за змістом спірних правовідносин; за предметом правового регулювання, умовам застосування правових норм; за тотожністю суб`єктного складу правовідносин; за об`єктом та предметом правового регулювання, підставами позову, змісту позовних вимог та встановлених фактичних обставин, умовами застосування правових норм то заявник вважає, що суддями Касаційного господарського суду Бенедисюком І.М., Малашенковою Т.М. вже була висловлена думка у справі №910/16007/20 та відмовлено у відкритті касаційного провадження, а тому судді Касаційного господарського суду  Бенедисюк І.М., Малашенкова Т.М. не відкриють провадження у справі №№910/16004/20 так само як і у аналогічній справі №910/16007/20 і позивач буде позбавлений права на справедливий суд.
Заявник зазначає, що враховуючи значення, яке має вирішення справи №910/16004/20 для правової системи України (оскільки позивачу було відмовлено у позові про стягнення заборгованості за наявності підписаних актів виконаних робіт), та наявність низки інших справ між тими ж сторонами, особисто для позивача, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді -доповідача Малашенкової Т.М. та судді-учасника колегії Бенедисюка І.М., під час вирішення справи №910/16004/20, просить задовольнити заяву про відвід.  
Отже, заявник вважає, що у судді Бенедисюка І.М., у судді Малашенкової Т.М. сформована позиція щодо спірних правовідносин, що є перешкодою в неупередженому та об`єктивному дослідженні обставин та розгляду справи №910/16004/20.
На електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 02.05.2023 надійшло від представника АТ «Укртрансгаз»- Мельник Оксани Семенівни, підписане кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом, заперечення проти відкриття касаційного  провадження.
Колегія суддів вважає зазначені доводи заяви про відвід суддів необґрунтованими, зважаючи на таке.
Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.
Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.
Водночас частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. 
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з: 
(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та 
(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи ти будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пп. 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії' (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та "Веттштайн проти Швейцарії', заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).
За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (п.п. 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:
- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пп. 27, 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії' (Fey v. Austria) від 24.02.1993; п. 42 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії' (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);
- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (п. 64 рішення у справі "Бочан проти України", N7577/02 від 03.05.2007);
- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п. 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");
- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (п.38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).
Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб' єктивний критерій) (див. п.119 рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. п.32 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"(Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).
У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі "Де Куббер проти Бельгії', від 26.10.1984,  Series А, N 86).
Колегія суддів виходить також з того, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді , однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.     
Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.
У контексті поданої заяви, а саме самі по собі доводи заявника про відвід суддів Малашенкової Т.М. та Бенедисюка І.М. у зв`язку з їх входженням до складу колегії суддів, яка раніше вирішувала питання щодо відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» у справі №910/16007/20 (у аналогічній справі) та винесла ухвалу не на користь ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка», відмовивши у відкритті касаційного провадження, оскільки сума позовних вимог не перевищувала п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є підставою для відводу.
Верховний Суд відзначає, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, про це вказано у пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93).
Разом з цим заінтересовані особи, які звертаються до касаційного суду зі скаргами, мають розуміти, що Верховний Суд є "судом права", а не "фактів", який забезпечує сталість та єдність судової практики.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (N 40160/12, ЄСПЛ, § 83) зазначено, що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
Верховний Суд виходить з того, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", а Заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що судді Бенедисюк І.М., Малашенкова Т.М. прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, існують переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності або/та/чи  існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями судді та/чи суддів, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, а застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, зокрема особисто для позивача, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості судді.
Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, непідтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів, та могли би бути підставою для їх відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України.
Таким чином, сама по собі незгода учасника справи з судовим рішеннями суддів в іншій справі не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенкову Т. М. та Бенедисюка І. М. упередженими чи необ`єктивними, оскільки всі доводи, що викладені у заяві представника ТОВ «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка», є припущеннями заявника.     
За змістом частин 1- 3 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Оскільки Верховний Суд вважає подану заяву необґрунтованою, питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку частини 1 статті 32 ГПК України.
Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Визнати доводи, викладені у заяві представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» про відводи суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т.М., Бенедисюка І.М. у справі №910/16004/20 необґрунтованими.
2. Заяву про відводи суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т.М., Бенедисюка І.М. у справі №910/16004/20 разом з матеріалами касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне об`єднання «Проект монтаж наладка» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №910/16004/20 передати на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відводи суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Малашенковій Т.М., Бенедисюка І. М. у справі №910/16004/20.
Ухвала набирає сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова 
Суддя                                                                                          І. Бенедисюк
Суддя                                                                                          І. Колос