УХВАЛА

22 травня 2023 року 
м. Київ
Справа №  916/3958/21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Краснова Є. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 (колегія суддів: Поліщук Л. В., Богатир К. В., Таран С.В.) у справі
за позовом Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" до фізичної особи - підприємця Задорожного Миколи Павловича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Фонду державного майна України про дострокове розірвання договорів та зобов`язання повернути майно,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року Державне підприємство "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (далі - ДП "БДМТП") звернулося до суду з позовом до фізичної особи - підприємця Задорожного   М. П., в якому просило розірвати договори оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, від 14.01.2019 № 2-ПД/19, від 28.01.2019 № 3-ПД/19, від 15.04.2019 № 12-ПД/19; від 01.07.2019 № 17-ПД/19 та зобов`язати відповідача повернути позивачу рухоме майно, яким він користувався на підставі цих договорів.
19.01.2023 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення про задоволення позову.
04.04.2023 Південно-західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, повний текст якої склав 10.04.2023, про скасування цього рішення та ухвалення нового - про відмову у позові.
05.05.2023 ДП "БДМТП" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Могил С. К., Рогач   Л. І.
Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 цього ж Закону ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Позовну заяву у цій справі подано у 2021 році, а предметом позову є вимоги немайнового характеру про розірвання чотирьох договорів оренди та повернення майна за кожним із цих договорів. Отже, позивач заявив до відповідача вісім вимог немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2   270 грн.
Тож за подання цієї касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 36 320 грн (2 270 грн х 8 х 200 %).
Проте до касаційної скарги скаржник не додав доказів сплати судового збору в установлених порядку та розмірі, або доказів на підтвердження підстав звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону. У додатках до касаційної скарги скаржник також не зазначив про долучення до неї доказів сплати судового збору, що передбачено пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України.
Тому з метою усунення допущених недоліків касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у визначеному розмірі, який має бути перерахований за такими реквізитами: 
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга та дата судового рішення, що оскаржується.
Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.
Крім того, пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України встановлений обов`язок скаржника зазначати у касаційній скарзі підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 
У касаційній скарзі скаржник визначив підставами касаційного оскарження пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України та зазначив, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визначення та застосування при достроковому розірванні господарських договорів критеріїв істотного порушення умов договору, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 910/22259/17, № 910/22454/17, №   910/20932/17, № 910/21033/17, № 910/3568/18, № 910/4427/18, № 910/5001/19, № 926/1557/18, № 920/221/19, № 912/1385/17. 
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, визначену в пункті 3 частини другої статті 287   ГПК України, ДП "БДМТП" зазначило про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" в частині звільнення від сплати орендної плати та/або зменшення її розміру на 50 % за користування індивідуально визначеним майном, що є державною власністю, яке не передавалось в оренду за результатами аукціонів.
Крі того, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ДП "БДМТП" посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які полягали у відмові в прийнятті додаткових доказів та не дослідження їх під час розгляду справи. Однак скаржник не визначив відповідної підстави касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 287 ГПК України.
Скаржнику слід враховувати, що в разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням судами норм процесуального права при прийнятті судових рішень, визначених, зокрема в пункті 1 частини першої статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини другої статті 287 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, ДП "БДМТП" потрібно визначитися щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої в пункті 4 частини другої статті 287 ГПК України.
За приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 ГПК України, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Згідно з частиною другою статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Отже, касаційна скарга ДП "БДМТП" підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням скаржникові строку для усунення цих недоліків шляхом подання суду доказів сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги у розмірі 36 320 грн.
Окрім цього, скаржнику необхідно визначитися щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої в пункті 4 частини другої статті 287 ГПК України.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 у справі № 916/3958/21 залишити без руху.
2. Установити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 - та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення, а також докази про отримання цієї ухвали суду касаційної інстанції. 
4. Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Є. В. Краснов