УХВАЛА

15 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  914/2278/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"
на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023
у справі №  914/2278/22
за позовом приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"
до Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області 
про стягнення 87  338,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.11.2022, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22 позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - ПАТ "Львівобленерго") до Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області (далі - Мурованська сільська рада) задоволено повністю; стягнуто з Мурованської сільської ради на користь ПАТ "Львівобленерго" заборгованість за недовраховану електричну енергію у розмірі 87  338,34 грн.
Додатковим рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2022 заяву ПАТ "Львівобленерго" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю; стягнуто з Мурованської сільської ради на користь ПАТ "Львівобленерго" 3  200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22 заяву ПАТ "Львівобленерго" про ухвалення додаткової постанови задоволено частково; стягнуто з Мурованської сільської ради на користь ПАТ "Львівобленерго" 1  600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяву ПАТ "Львівобленерго" залишено без задоволення.
Мурованська сільська рада 11.04.2023 (згідно з відміткою на поштовому конверті) звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22.
Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мурованської сільської ради на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №  914/2278/22.
ПАТ "Львівобленерго" 28.04.2023 (відповідно до відмітки на поштовому конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22 та ухвалити нове рішення про стягнення з Мурованської сільської ради на користь ПАТ "Львівобленерго" 5  000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції; одночасно просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 1  000,00 грн.
Дослідивши матеріали касаційної скарги ПАТ "Львівобленерго" зі справи №  914/2278/22, у контексті оскаржуваного судового рішення, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. 
Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 встановлено у розмірі 2  481,00  грн.
Позов подано у вересні 2022 року. Предметом позову у справі №  914/2278/22 є стягнення 87  338,34 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК  України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що за такого правового регулювання можливість відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежить виключно від значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та обставин конкретної справи, при наявності випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьою статті 287 ГПК України.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.
У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22, зазначає, що категорія справ про відшкодування учаснику господарського процесу судових витрат на правничу допомогу, зокрема,  ПАТ "Львівобленерго" становить суспільний інтерес та має виняткове значення; господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, яка є малозначною, зважаючи на частину третю статті 287 ГПК України порушують норми процесуального права, зокрема, щодо порядку критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл; посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі №  922/445/19, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18, від 16.11.2022 у справі №  922/1965/21 від 19.02.2020 у справі №  755/9215/15-ц.
Однак скаржник не обґрунтовує та не підтверджує будь якими доводами, що, у свою чергу, унеможливлює зробити висновки про суспільний інтерес та виняткове значення цієї справи та як саме результати її вирішення вплинуть на діяльність скаржника. Суд звертає увагу, що саме лише посилання на наявність обставин, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування.
Щодо "виняткового значення" справи, то в цьому випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Суд зазначає, що покликання скаржника на виняткове значення цієї справи для нього має загальний характер, оскільки обмежується посиланням на ухвалення додаткових судових рішень у інших справах, власним викладенням неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Доводи, наведені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд судового рішення та переоцінку встановлених обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
Отже, касаційна скарга у цій справі не містить належного обґрунтування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
Тож тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів.
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту  2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "Львівобленерго" на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "Львівобленерго" на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22, розгляд наведеного в тексті касаційної скарги клопотання про розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №  914/2278/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя          І.  Колос

Суддя           І.  Бенедисюк  

Суддя           Т.  Малашенкова