ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №  918/1174/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.
за участю представників: Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп" - Пата С.П.; Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" - Рибченка О.Г.; розпорядника майна арбітражного керуючого Григор`єва В.В. (особисто); Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - Кравченко С.В. 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп"

на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023

у справі № 918/1174/20
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології"
до Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи 
У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотурбіні технології" (далі - ТОВ "Газотурбіні технології", ініціюючий кредитор) звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою в порядку статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут" (далі - ПрАТ "Укренергозбут", боржник).
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.02.2021, серед іншого, відкрито провадження у справі № 918/1174/20 про визнання банкрутом ПрАТ "Укренергозбут"; визнано вимоги ТОВ "Газотурбіні технології" до боржника у розмірі 5 338 162,14 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника до 19.07.2021, розпорядником майна призначено Гуцал Т.М.
10.02.2021 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут".
10.03.2021 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Максі Капітал Груп" (далі - ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп") про визнання кредитором з вимогами до боржника на загальну суму 597 979 254,12 грн.
До суду надійшли заяви з грошовими вимогами також інших кредиторів: Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (далі - ПрАТ "АСК "Омега"), Публічного акціонерного товариства "Полтавський автоагрегатний завод" (далі - ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Перт" (далі - ТОВ "Перт"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Констракшн" (далі - ТОВ "Індастріал Констракшн"), Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз").
Вказані заяви прийняті судом та призначені до розгляду в попередньому засіданні, яке неодноразово відкладалося ухвалами суду, зокрема з підстав апеляційного та касаційного оскарження судових рішень у справі.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.02.2022, серед іншого, відсторонено арбітражного керуючого Гуцал Т.М. від виконання повноважень розпорядника майна ПрАТ "Укренергозбут"; призначено розпорядником майна боржника Григор`єва В.В.
Короткий зміст заявлених вимог кредитора ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп"
У своїй заяві ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп" просило суд визнати грошові вимоги до боржника, що складаються з заборгованості в сумі                            597 983 794,12 грн (вимоги четвертої черги) та суми судового збору за подання до господарського суду цієї заяви 4 540,00 грн (вимоги першої черги), з тих підстав, що заявник, як новий кредитор, на підставі Договору №2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020 отримало всі права вимоги від Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", Банк), як первісного кредитора, до ПрАТ "Укренергозбут" за Договором №1262м-08 від 12.08.2008 на загальну суму         1 997 979 321,28 грн.
Згідно Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020, яка укладена між ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп" та ПрАТ "Укренергозбут", зобов`язання ПрАТ "Укренергозбут" за Договором №1262м-08 від 12.08.2008 припинено частково шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, а саме - припинена заборгованість ПрАТ "Укрененргозбут" перед ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп" у розмірі 1 400 000 000,00 грн, що складалась з загальної заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 1 248 351 295,50 грн та частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 151 648 704,50 грн.
Тому, заявлена сума грошових вимог у розмірі 597 979 254,12 грн є непогашеним залишком заборгованості боржника перед ТОВ "ФК "Максі капітал груп", за тілом кредиту та не включає в себе суми неустойки (штрафу, пені).
01.02.2023 заявник - ТОВ "ФК "Максі капітал груп" повідомив суд про зміну найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп" (далі - ТОВ "Максі капітал груп").
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
За результатами попереднього засідання у цій справі ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.02.2023, серед іншого, внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги, визнані судом, а саме :
- АТ "Укртрансгаз" у розмірі 2 558,46 грн - вимоги четвертої черги, 4 540,00 грн - вимоги першої черги;
- ТОВ "Перт" у розмірі 43 572 640,00 грн - вимоги четвертої черги, 4 540,00 грн - вимоги першої черги;
- ПАТ "АСК "Омега" у розмірі 14 725 060,00 грн - вимоги четвертої черги,              4 540,00 грн - вимоги першої черги;
- ТОВ "Індастріал Констракшн" у розмірі 5 773 19,00 грн. - вимоги четвертої черги,        4 540,00 грн - вимоги першої черги;
- ПАТ "Полтавський автоагрегатний завод" у розмірі 88 960 982,00 грн - вимоги четвертої черги, 4 540,00 грн - вимоги першої черги;
- ТОВ "Максі капітал груп" у розмірі 597 983 794,12 грн - вимоги четвертої черги, 4 540,00 грн - вимоги першої черги.
Ухвала суду в частині визнання грошових вимог ТОВ "Максі капітал груп" мотивована їх обґрунтованістю, оскільки останні підтверджено матеріалами справи та чинним договором № 2 від 06.11.2020 про відступлення права вимоги по договору №1262м-08 від 12.08.2008, що породжує права та обов`язки, визначені ним, в силу презумпції правочину.
У питанні чинності вказаного правочину суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2022 у справі №918/1174/20(918/570/22), у якій предметом позову ПрАТ "Укенергозбут" до ТОВ "ФК "Максі капітал груп" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо- збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Полтавський ГЗК") та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 2 від 06.11.2020, провадження у справі закрито.
Місцевим господарським судом також встановлено, що боржником до матеріалів справи надані первині документи, а саме виписки по особовим рахункам останнього, які підтверджують нарахування та облікування Банком на момент відступлення права вимоги на користь ТОВ "Максі Капітал Груп" заборгованості за кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008 саме у сумі 1 997 979 321.28 грн.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині визнання вимог ТОВ "Максі Капітал Груп", кредитори ТОВ "Газотурбіні технології" та ТОВ "Індастріал Констракшн", а також розпорядник майна арбітражний керуючий Григор`єв В.В. оскаржили її в апеляційному порядку.  
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанцій
Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 апеляційні скарги ТОВ "Газотурбіні технології", арбітражного керуючого Григор`єва В.В., ТОВ "Індастріал Констракшн" задоволено; ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.02.2023 скасовано в частині визнання та внесення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "Максі капітал груп" до боржника у розмірі 597 983 794,12 грн - вимоги IV черги, 4 540,00 грн - вимоги I черги; ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ТОВ "Максі капітал груп" у визнанні кредиторських вимог до ПрАТ "Укренергозбут" у повному обсязі.
У таких висновках суд апеляційної інстанції керувався тим, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі №910/19560/16 було встановлено факт списання коштів у сумі 130 000 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 764 183 630,00 грн, з ПрАТ "Полтавський ГЗК", як з поручителя за Договором поруки №356, в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008. Водночас у колегії суддів відсутні підстави вважати, що кошти, які були сплачені поручителем в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" перед Банком за Кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008, були повернуті ПрАТ "Полтавський ГЗК", а тому розмір кредиторських вимог, які були передані Банком ТОВ "Максі Капітал Груп" за Договором №2 про відступлення права вимоги не можуть становити 1 997 979 321,28 грн. 
Апеляційним судом зазначено, що фактично на час укладання Договору №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020 заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за Кредитним договором №1262м-08 від 12.08.2008 становила 465 431 706,33 грн (згідно судового рішення від 13.09.2017 у справі №910/13730/16), тому новому кредитору - ТОВ "Максі Капітал Груп" могли бути передані права вимоги первісного кредитора - ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ПрАТ "Укренергозбут" за цим Кредитним договором лише у вказаному розмірі -          465 431 706,33 грн.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що з урахуванням Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020, укладеної між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Максі Капітал Груп" на суму 1 400 000 000,00 грн, у останнього відсутні будь-які кредиторські вимоги до боржника, натомість існує заборгованість на суму 934 568 294,00 грн, тобто ТОВ "Максі капітал груп" є дебітором перед ПАТ "Укренергозбут", а не кредитором на вказану суму.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги 
ТОВ "Максі Капітал Груп" (скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у цій справі скасувати, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 01.02.2023 в частині внесення до реєстру вимог кредиторів боржника визнаних судом вимог скаржника залишити без змін.
Підставами касаційного оскарження визначено пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Скаржник зазначив про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:
- статей 45-47 КУзПБ щодо порядку розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії, а також щодо обов`язку доказування обґрунтованості кредитором своїх вимог (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14- 01/1494); від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20);
- частини четвертої статті 75 ГПК України щодо того, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 та постанова Верховного Суду (у складі колегії суддів касаційного суду) від 17.11.2022 у справі №911/1395/21);
Крім того, скаржник доводив, що оскаржувана постанова підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд в порядку пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України, оскільки в ухваленні цієї постанови брала участь колегія суддів, якій було заявлено відвід і, на думку скаржника, судом касаційної інстанції підстави такого відводу мають бути визнані обґрунтованими. 
У контексті процесуальних порушень скаржник стверджував, що з огляду на принципи змагальності і диспозитивності господарського процесу апеляційний суд не врахував, що апелянтами не спростовано належними, достовірними, допустимими доказами первинні документи та інші докази, якими ТОВ "Максі Капітал Груп" підтверджує розмір наявної у нього кредиторської вимоги. Зазначив про неповноту дослідження поданих доказів та встановлення обставин справи.
Скаржник також наголосив, що суд апеляційної інстанції безпідставно не прийняв як належний та допустимий доказ наявності грошового зобов`язання боржника перед ТОВ "Максі капітал груп": (1) первинний документ -договір №2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020, який є чинним, не визнаним недійсним, не є нікчемним, у зв`язку з чим йому притаманна презумпція правомірності; (2) сформовані ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" під час укладання зазначеного договору № 2 первинні документи - виписки по особовим рахункам ПрАТ "Укренергозбут"; (3) висновок експерта від 15.09.2021 № EC-1738-5-1867.21.
У додаткових поясненнях скаржник, серед іншого, зауважив, що: 
- у справі №910/19560/16 розглянуто і встановлено обставини, які існували на час вирішення спору у 2017 році, натомість у ній судом не надавалася оцінка та не було предметом розгляду проведення ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в липні 2019 року банківських операцій щодо сторнування списаних з поручителя коштів та їх повернення останньому; 
- обставини, за яких у серпні-вересні 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в односторонньому порядку списав з депозитних рахунків ПрАТ "Полтавський ГЗК" кошти на загальну суму 126 000 000,00 доларів США та 462 504 491,10 грн в рахунок погашення заборгованості позичальників Банку, зокрема і коштів у розмірі 23 900 000,00 доларів США та 71 721 000,00 грн в рахунок погашення боргу ПрАТ "Укренергозбут" за договором №1262м-08 від 12.08.2008, а у липні 2019 року відповідні кошти відновив як дебіторську заборгованість позичальників та кредиторську заборгованість банку перед ПрАТ "Полтавський ГЗК" - висвітлено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що з 2015 здійснює виведення неплатоспроможного ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" з ринку у листі №60-5261/23 від 11.05.2023. Копію цього листа надано скаржником до пояснень та зазначено, що цей лист не є новим доказом у справі, натомість розширено описує і підтверджує обставини, викладені ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" у супровідному листі від 17.11.2021 №083-1797/21, що досліджувався судами першої та апеляційної інстанцій.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
Ініціюючий кредитор у справі ТОВ "Газотурбіні технології" подав відзив, у якому просив суд залишити оскаржувану постанову без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, а касаційну скаргу ТОВ "Максі Капітал Груп" - без задоволення. Мотиви відзиву зводяться до того, що докази, про неврахування яких стверджує скаржник, цілком правомірно були розглянуті та проаналізовані судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими представленими учасниками судового процесу доказами (зокрема судові рішення у справах №910/19560/16 та №910/13730/16), що повністю відповідає такому принципу господарського судочинства як рівність сторін спору щодо надання доказів на обґрунтування власної позиції.
Розпорядник майна арбітражний керуючий Григор`єв В.В. подав відзив, у якому просив відмовити в задоволенні касаційної скарги ТОВ "Максі Капітал Груп" у повному обсязі за безпідставністю, а оскаржувану постанову - залишити без змін. За змістом поданого відзиву доводив преюдиційність обставин щодо наявності у ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" прав вимоги до боржника на підтверджену судовим рішенням у справі №910/13730/16 суму 465 431 706,33 грн, які могли та були відступлені на підставі договору №2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020, та обставин визнання постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі 910/19560/16 законним та обґрунтованим списання коштів ПрАТ "Полтавський ГЗК" в якості часткового погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"; відтак вважав, що більшої суми вимог, ніж визначена судовим рішенням у справі №910/13730/16, новому кредитору - ТОВ "Максі Капітал Груп" Банк відступити не міг. 
Також зазначив про необґрунтованість доводів скаржника в частині неправомірного відхилення заяви про відвід колегією суддів апеляційного суду, вважаючи аргументи скаржника щодо узгодженості дій колегії суддів та арбітражного керуючого надуманими та безпідставними.
Окремо щодо презумпції правомірності правочину розпорядник майна у своєму відзиві звернув увагу на те, що зазначення в договорі про відступлення прав вимоги будь-якої суми не встановлює факту наявності заборгованості саме в такій сумі, а питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у справах з подібним предметом доказування, а саме: від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18, від 10.04.2020 у справі № 346/2447/17, від 07.06.2021 у справі № 648/3596/19, від 19.02.2020 в справі 639/4836/17).
Касаційне провадження
04.04.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла вищезазначена касаційна скарга ТОВ "Максі Капітал Груп".
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 918/1174/20 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий,                 Картере В.І., Жуков С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 21.04.2023, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Максі Капітал Груп" на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі №918/1174/20; призначено до розгляду на 17.05.2023 о 11:45 год.
Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі з розгляду касаційної скарги до 14.06.2023 о 10:45 год.
Судове засідання 14.06.2023 відбулось за участю розпорядника майна боржника та представників кредиторів ТОВ "Максі капітал груп" (скаржник), ТОВ "Газотурбіні технології" та АТ "Укртрансгаз", які надали пояснення у справі. Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.
Оскільки явка представників сторін у судове засідання з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явилися.
Установлені судом апеляційної інстанції обставини справи
За змістом заяви кредитора ТОВ "Максі капітал груп" з грошовими вимогами до боржника, доданих до неї доказів та наявних матеріалів справи суд встановив, що заборгованість виникла на підставі Договору про мультивалютну кредитну лінію №1262м-08 від 12.08.2008, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПрАТ "Укренергозбут" (далі - Кредитний договір).
Дія Кредитного договору Додатковою угодою від 28.07.2015 сторонами була продовжена до 05.08.2015.
Станом на початок серпня 2015 року заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за Кредитним договором складала:
- борг 71 721 000,00 грн, проценти - 175 641 159,04 грн.;
- борг 23 963 946,65 доларів США, проценти - 37 682 565,66 доларів США;
- борг 7 106 302,00 євро, проценти - 115 256,71 євро.
З 11 по 19 серпня 2015 року, після закінчення строку дії Кредитного договору ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було списано з:
- ПрАТ "Полтавський ГЗК", як з поручителя за договорами поруки №356 від 07.08.2015, №357 від 07.08.2015 та №366 від 17.08.2015 кошти в погашення зобов`язань за Кредитним договором в сумі 71 721 000,00 грн та 23 900 000,00 доларів США;
- ТОВ "ПРОМІНЕК", як з поручителя за договором поруки №122 від 25.06.2011 - кошти у розмірі 63 940,00 доларів США;
- NASTERNO COMMERCIAL LIMITED, як з поручителя за договором поруки №358 від 17.08.2015 - кошти у розмірі 7 106 300,00 євро та проценти 46 769,33 євро.
З урахуванням списаних сум, борг ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за Кредитним договором становив:
- по тілу кредиту: - 6,65 доларів США; - 2,00 євро;
- по процентах - 175 641 159,04 грн.; - 37 682 565,66 доларів США; - 115 256,71 євро.
13.09.2017 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/13730/16 задоволено позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та стягнуто з відповідача ПрАТ "Укренергозбут" 465 431 706,33 грн заборгованості по Кредитному договору, яка складалася з:
- заборгованості за кредитом, наданим у євро у сумі 2,00 євро, що еквівалентно 54,92 грн;
- заборгованості за кредитом, наданим у доларах США у сумі 6,65 дол. США, що еквівалентно 165,27 грн; 
- заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у євро у сумі 112 395,45 євро, що еквівалентно 3 086 275,14 грн;
- заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у доларах США у сумі 16 070 415,10 доларів США, що еквівалентно 399 383 450,61 грн;
- заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у гривні у сумі 3 624 029,50 грн.;
- пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків наданих у гривні, доларах США та євро у сумі 59 337 730,62 грн.
У 2016 році ПАТ "Полтавський ГЗК" оскаржило правомірність списання ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з його рахунків, у тому числі, зазначених вище коштів.
25.10.2017 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/19560/16 відмовлено у позові ПрАТ "Полтавський ГЗК" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про зобов`язання акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів цього Банку щодо розміру вимог заявника, в якому ПрАТ "Полтавський ГЗК" оспорювало правомірність списання з його рахунків коштів на погашення заборгованості, у тому числі, ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором.
18.07.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №910/19560/16 скасовано та задоволено позов ПрАТ "Полтавський ГЗК" і 02.09.2018 на виконання цього судового рішення було видано наказ.
11.12.2018 постановою Верховного суду скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018, справу №910/19560/16 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
19.06.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду, знову, було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 та задоволено позов ПрАТ "Полтавський ГЗК".
Саме в цей період правової невизначеності, 06.11.2020 між ПАТ "Банк Фінанси і кредит" та ТОВ "Максі Капітал Груп" було укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, згідно якого до ТОВ "Максі Капітал Груп", як нового кредитора, перейшло право вимоги ПАТ "Банк Фінанси і кредит", як первісного кредитора, до ПрАТ "Укренергозбут" за зобов`язаннями за Кредитним договором у розмірі 1 997 979 321,28 грн, вважаючи, що стягнуті Банком з ПрАТ "Полтавський ГЗК" кошти були повернуті останньому.
Проте, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі №910/19560/16, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 01.06.2022, було визнано законним та обґрунтованим списання коштів ПАТ "Полтавський ГЗК" в якості часткового погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та було залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017.
У зазначених судових рішеннях, зокрема, встановлено, що:
- між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ПрАТ "Полтавський ГЗК" було укладено Договір поруки №356 від 07.08.2015, за яким поручитель зобов`язується перед Банком відповідати у межах відповідальності, передбаченої п 1.4 цього Договору за своєчасне і повне виконання зобов`язань, зокрема, ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором на суму 1 470 000 000,00 грн;
- між Банком і ПрАТ "Полтавський ГЗК" було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №356 від 07.08.2015, за умовами якої загальний розмір відповідальності ПрАТ "Полтавський ГЗК" за Договором поруки зменшено зі                130 000 000,00 доларів США до 126 000 000,00 доларів США;
- представники ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зазначали, що станом на 17.12.2015 грошові кошти у сумі 141 903 000,00 доларів США на депозитному рахунку ПрАТ "Полтавський ГЗК" №2610.7.000780.035, відсутні, так як були часткового перераховані на поточний рахунок позивача, а частково спрямовані на погашення заборгованості боржників на підставі Договору поруки №356.
- з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з наявністю, станом на 11.08.2015 простроченої заборгованості у боржників, відповідно до умов п. 4.2. Договору поруки №356, Банком було здійснено списання коштів у сумі 130 000 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 764 183 630,00 грн, з депозитного рахунку 2610.7.000780.035 ПрАТ "Полтавський ГЗК" на транзитний рахунок 2909.8.777;
З наведеного апеляційний суд з`ясував, що вказаними судовими рішеннями у справі №910/19560/16, включаючи рішення господарського суду першої інстанції, було встановлено факт списання коштів з ПрАТ "Полтавський ГЗК" як з поручителя за Договором поруки №356, в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором.
Вказані обставини списання коштів з рахунків ПрАТ "Полтавський ГЗК" для часткового погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором у розмірі 71 721 000,00 грн та 23 9000 000,00 доларів США визнаються ТОВ "Максі Капітал Груп" та зазначені в дослідницькій частині Висновку експерта №ЕС-1738-1867-21 від 15.09.2021, наданого до суду представниками ТОВ "Максі Капітал Груп".
За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що кошти, які були сплачені ПрАТ "Полтавський ГЗК" в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" перед Банком за Кредитним договором були повернуті ПрАТ "Полтавський ГЗК", а тому розмір кредиторських вимог, які були передані банком ТОВ "Максі Капітал Груп" за Договором №2 про відступлення права вимоги не можуть становити 1 997 979 321,28 грн.
Апеляційний суд встановив, що, фактично, на час укладання Договору №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020 заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за Кредитним договором становила 465 431 706,33 грн (підтверджена чинним рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2017 у справі №910/13730/16).
На дату укладення Договору №2 про відступлення права вимоги обсяг прав, які передавалися новому кредитору, згідно вимог статті 514 ЦК України не міг перевищувати обсяг тих прав, які мав первісний кредитор.
Суд апеляційної інстанції вказав на вірне встановлення місцевим господарським судом у цій справі факту набуття ТОВ "Максі Капітал Груп", як новим кредитором, права вимоги до ПрАТ "Укренергозбут", як боржника, за Кредитним договором, проте зазначив, що обсяг цих прав, на 10.03.2021 не міг бути більшим ніж 465 431 706,33 грн і ніяк не міг бути 1 997 979 321,28 грн, у зв`язку з набуттям чинності рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №910/19560/16, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 та постановою Верховного Суду від 01.06.2022.
Апеляційний суд встановив, що з урахуванням Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020, укладеної між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Максі Капітал Груп" на суму 1 400 000 000,00 грн, у ТОВ "Максі Капітал Груп" відсутні будь-які кредиторські вимоги до ПрАТ "Укренергозбут", натомість існує заборгованість перед боржником на суму 934 568 294,00 грн, тобто вказане товариство є дебітором перед ПрАТ "Укренергозбут" на вказану суму, а не його кредитором.
Щодо виписок ПрАТ "Укренергозбут" по особовим рахункам останнього, які підтверджують нарахування та облікування Банком на момент відступлення права вимоги на користь ТОВ "Максі капітал груп" заборгованості за Кредитним договором саме у сумі 1 997 979 321,28 грн, як і лист Банку №083-1797/21 від 17.11.2021, то вони всі відображають стан господарських відносин виходячи з постанов Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 та Північного апеляційного господарського суду 19.06.2019 у справі №910/19560/16, при чому не враховують рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №910/19560/16, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 та постановою Верховного Суду від 01.06.2022, яким було визнано правомірним списання ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" з рахунків ПАТ "Полтавський ГЗК" коштів, як з поручителя, в тому числі на погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором.
Зазначене стосується і висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №918/1174/20 №ЕС-1738-5-1867-21 від 15.09.2021, проведеної за заявою ТОВ "Максі капітал груп", оскільки експертиза проводилась з 13 по 15 вересня 2021 року і наданий експертом висновок про заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ТОВ "Максі капітал груп" за Кредитним договором року, яка існувала на 15.09.2021.
Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи в межах підстав оскарження та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Предметом судового розгляду є заява кредитора про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.
За частиною першою статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитором, серед іншого, є юридична, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 КУзПБ.
Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац 1 частини першої статті 45 КУзПБ).
Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду (абзаци перший, другий частини шоста статті 45 КУзПБ).
Приписами частини першої статті 46 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, у тому числі у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії колегія суддів враховує усталені правові висновки Верховного Суду (на які посилається скаржник), що полягають у такому: 
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови від 26.02.2019 у справі №   908/710/18 від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14- 01/1494));
- законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20).
Така судова практика є сталою як при застосуванні статей 23-25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (що втратив чинність), так і при застосуванні статей 45-47 КУзПБ (введеного в дію з 21.10.2019), що містять подібне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.
Як встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі, вимоги ТОВ "Максі капітал груп" до ПрАТ "Укренергозбут" у сумі 597 983 794,12 грн є заборгованістю за Кредитним договором та були набуті кредитором на підставі Договору № 2 про відступлення прав вимоги від 06.11.2020 у розмірі  1 997 979 321,28 грн, укладеного останнім із первісним кредитором боржника - ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", однак за вирахуванням частини заборгованості у сумі 1 400 000 000,00 грн, погашеної за результатом підписання між ТОВ "Максі капітал груп" та ПрАТ "Укренергозбут" Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020.
Суд першої інстанції, визнаючи грошові вимоги ТОВ "Максі капітал груп" до ПрАТ "Укренергозбут" у заявленій сумі 597 983 794,12 грн, зазначив про їх обґрунтованість та підтвердження первинними документами, а саме виписками по особовим рахункам боржника, та керувався презумпцією правомірності правочину щодо укладеного між первісним та новим кредиторами договору № 2 від 06.11.2020 про відступлення права вимоги за Кредитним договором.
Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановивши преюдиційний факт погашення частини заборгованості боржника за Кредитним договором його поручителем, що, на переконання цього суду, свідчило про неможливість відступлення новому кредитору права вимоги у розмірі більшому, ніж належало первісному кредитору (ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"). Відтак, урахувавши можливу суму відступлення прав вимоги у розмірі 465 431 706,33 грн (заборгованість боржника за Кредитним договором, підтверджена чинним судовим рішенням від 13.09.2017 у справі №910/13730/16), суд апеляційної інстанції самостійно врахував укладення між ТОВ "Максі капітал груп" та ПрАТ "Укренергозбут" Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020 на суму 1 400 000 000,00 грн та дійшов висновку про наявність у ТОВ "Максі капітал груп" не кредиторської, а дебіторської заборгованості перед боржником у розмірі 934 568 294,00 грн.
Верховний Суд не може погодитися з правомірністю таких висновків суду апеляційної інстанції, з огляду на неповноту встановлення обставин справи та оцінки доказів, та з урахуванням доводів касаційної скарги в межах підстав оскарження зазначає таке.
За приписами частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд у постановах від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 та від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, від 17.11.2022 у справі №911/1395/21, на які посилається скаржник, дійшов висновку у питанні застосування частини четвертої статті 75 ГПК України, згідно якого преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У цій справі, як зазначено вище у описовій частині цієї постанови, суд апеляційної інстанції з урахуванням положень частини четвертої статті 75 ГПК України зазначив, що судовими рішеннями у справі №910/19560/16 (у якій, серед інших, брали участь ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Максі капітал груп") було встановлено факт списання 11.08.2015 коштів з ПрАТ "Полтавський ГЗК", як з поручителя за Договором поруки №356, в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором. 
Оскільки встановлений рішенням суду в господарській справі факт списання коштів з банківського рахунку є саме обставиною, а не її правовою оцінкою, Верховний Суд не вбачає застосування судом апеляційної інстанції приписів частини четвертої статті 75 ГПК України без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у вищезазначених постановах Верховного Суду, про що помилково стверджує скаржник.
Відтак, доводи скаржника в цій частині (щодо з`ясування обставин наявності/відсутності часткового погашення заборгованості боржника його поручителем) зводяться до намагання здійснити переоцінку обставин справи, що відповідно до приписів статті 300 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Разом з тим, обґрунтованими касаційний суд вбачає аргументи скаржника про порушення норм процесуального права у контексті неповноти дослідження обставин справи, зокрема й у цій частині.
Так, не заперечуючи проти преюдиційного значення для розгляду цієї справи факту списання коштів з рахунку поручителя, встановлених під час розгляду справи №910/19560/16, Верховний Суд зазначає, що без належної правової оцінки суду апеляційної інстанції залишились обставини набрання законної сили судовим рішенням у вказаній справі, яким й було встановлено зазначений преюдиційний факт, у їх сукупності та взаємозв`язку із датою укладення Договору №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020.
Вагомість урахування зазначених обставин пояснюється тим, що без їх належної правової оцінки неможливо встановити правомірність передачі (уступки) прав вимоги у відповідному обсязі, що вбачається з такого.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала саме на момент переходу цих прав.
Установивши, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 у справі №910/19560/16, у мотивувальній частині якого було встановлено вищезазначений факт списання коштів з рахунку поручителя задля часткового погашення заборгованості боржника (право вимоги за якою у подальшому було відступлено новому кредитору), було залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду саме 23.11.2021 (відповідно дата набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у порядку частини другої статті 241 ГПК України), апеляційний господарський суд не надав належної правової оцінки наявності у первісного кредитора станом на 06.11.2020 - дату укладення Договору №2 про відступлення права вимоги дійсного обсягу права вимоги, який існував на дату переходу цих прав у відповідності до норм статті 514 ЦК України.
Отже, без дослідження вищенаведених обставин у їх сукупності, висновки суду апеляційної інстанції про те, що обсяг прав, які передавалися новому кредитору за Договором №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020, не міг бути більшим ніж 465 431 706,33 грн і ніяк не міг бути 1 997 979 321,28 грн, є передчасними, а відтак - необґрунтованими.
У зв`язку з цим, помилковими й вбачаються висновки цього суду про наявність підстав для відхилення поданих кредитором доказів, зокрема виписок з особових рахунків боржника, які підтверджують нарахування та облікування Банком на момент відступлення права вимоги заборгованості ПрАТ "Укренергозбут" за Кредитним договором, листа ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" №083-1797/21 від 17.11.2021, висновку експерта від 15.09.2021 №ЕС-1738-5-1867-21.
Крім того, висновки апеляційного суду щодо того, що на час укладання вказаного Договору №2 заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за Кредитним договором фактично становила        465 431 706,33 грн, є передчасними й з інших підстав, що полягають у такому.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2017 у справі №910/13730/16 було задоволено позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та стягнуто з відповідача ПрАТ "Укренергозбут" 465 431 706,33 грн заборгованості по Кредитному договору, яка складалася з заборгованості: за кредитом, наданим у євро, у сумі 2,00 євро, що еквівалентно 54,92 грн; за кредитом, наданим у доларах США у сумі 6,65 доларів США, що еквівалентно 165,27 грн; за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у євро, у сумі 112 395,45 євро, що еквівалентно 3 086 275,14 грн; за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у доларах США, у сумі 16 070 415,10 доларів США, що еквівалентно 399 383 450,61 грн; за відсотками за користування кредитними коштами, наданими у гривні у сумі 3 624 029,50 грн, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків наданих у гривні, доларах США та євро у сумі 59 337 730,62 грн.
Водночас, установивши наявність судового рішення від 13.09.2017 у справі №910/13730/16 про стягнення з боржника заборгованості за Кредитним договором саме у загальній сумі 465 431 706,33 грн, апеляційний суд помилково не врахував, що розмір цієї заборгованості було встановлено на дату звернення до суду з відповідним позовом, натомість відступлення прав вимоги відбулось 06.11.2020. 
Відповідно судом апеляційної інстанції не перевірено на підставі поданих кредитором доказів обставин того, яка сума заборгованості на дату передачі права вимоги обліковувалась первісним кредитором у контексті можливості нарахування 3% річних та інфляційних втрат (на заборгованість у національній валюті) як міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України, а також обставин щодо валюти вираження грошових зобов`язань, що були відступлені (більш того, що й судовим рішенням у справі №910/13730/16 встановлено заборгованість, зокрема, за кредитом у сумі 2,00 євро, 6,65 доларів США, за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 112 395,45 євро, 16 070 415,10 доларів США).
Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає передчасним та необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що на час укладання Договору №2 про відступлення права вимоги від 06.11.2020 заборгованість ПрАТ "Укренергозбут" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за Кредитним договором фактично становила саме 465 431 706,33 грн.
Колегія суддів касаційного суду також зазначає, що, помилково врахувавши можливість відступлення обсягу прав вимоги саме у сумі 465 431 706,33 грн та взявши до уваги Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.11.2020, укладену між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "Максі Капітал Груп", на суму 1 400 000 000,00 грн, апеляційний суд безпідставно провів самостійний розрахунок взаємозаліку таких вимог, оскільки судом не було досліджено ні підстав виникнення зустрічних грошових вимог ПрАТ "Укренергозбут" до ТОВ "Максі Капітал Груп", ні відповідних доказів, що їх підтверджують тощо. 
З огляду на обмеження, визначені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд позбавлений можливості самостійно усунути допущені судом апеляційної інстанції процесуальні порушення, оскільки оцінка доказів та достовірне з`ясування усіх фактичних обставин виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених вказаною статтею процесуального закону.
Зважаючи на недослідження усіх вищезазначених обставин судом апеляційної інстанції, у Верховного Суду, відповідно до встановлених статтею 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, відсутні достатні правові підстави для висновку в цілому щодо обґрунтованості чи необґрунтованості грошових вимог ТОВ "Максі Капітал Груп" до боржника.
Таким чином, скасувавши ухвалу місцевого господарського суду в частині визнання грошових вимог скаржника з огляду на неповноту дослідження обставин справи, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог процесуального закону та без урахування правових висновків Верховного Суду (на які посилався скаржник) щодо обов`язків суду на стадії розгляду кредиторських вимог у попередньому засіданні у справі про банкрутство, не дотримався вимог статей 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів, зокрема наданих кредитором-заявником грошових вимог, у зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права, а саме статтей 45-47 КУзПБ.
Дійшовши вказаного висновку, Верховний Суд погоджується з аналогічними доводами заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм права при прийнятті оскаржуваної постанови.
Допущені процесуальні порушення є свідченням того, що оскаржувана постанова не відповідає визначеним статтею 236 ГПК України вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення, чим спростовуються протилежні доводи розпорядника майна боржника та ініціюючого кредитора у справі, наведені у відзивах на касаційну скаргу. Крім того, посилання розпорядника майна у відзиві на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18, від 28.01.2020 у справі №924/1208/18, від 10.04.2020 у справі № 346/2447/17, від 07.06.2021 у справі №648/3596/19, від 19.02.2020 в справі 639/4836/17, ухвалених за результатами розгляду спорів про визнання недійсними договорів, судом відхиляються, оскільки правовідносини не є релевантними цій справі, у якій предметом розгляду є заява кредитора з грошовими вимогами до боржника у процедурі банкрутства. Більш того, зазначені у вказаних постановах висновки цілком узгоджуються з наведеними мотивами касаційного суду у цій справі щодо необхідності встановлення судом апеляційної інстанції дійсного обсягу права вимоги, який міг бути відступлений новому кредитору на дату укладення відповідного правочину.
Подані скаржником до суду касаційної інстанції докази, зокрема копію листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №60-5261/23 від 11.05.2023, колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд не здійснює самостійної оцінки доказів чи з`ясування фактичних обставин, зважаючи на межі розгляду справи судом касаційної інстанції згідно вимог статті 300 ГПК України.
Щодо доводів про обґрунтованість підстав для відводу колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
Зміст наведених положень законодавства свідчить про те, що ГПК України з-поміж порушень норм процесуального права відрізняє ті, наявність яких є безумовною підставою для скасування судових рішень, зокрема обґрунтованість підстав для відводу судді(-ів), якому (-им) заявлявся відвід.
Доводи скаржника в частині обґрунтованості підстав для відводу зводяться до того, що колегією суддів апеляційного господарського суду:
(1) прийнято рішення зупинити дію ухвали суду першої інстанції в неоскаржуваній її частині, чим порушено принцип диспозитивності господарського судочинства; 
(2) в порушення частини четвертої статті 9, частини третьої статті 47 КУзПБ, частини першої статті 235 ГПК України зупинено дію ухвали місцевого господарського суду в частині, що не підлягає перегляду в суді апеляційної інстанції.
(3) застосувала частину п`яту статті 262 ГПК України у питанні зупинення дії ухвали суду першої інстанції, хоча обставини справи свідчать про відсутність пропуску строку на її апеляційне оскарження;
(4) ухвала від 27.02.2023 штучно датована датою, значно ранішою, ніж дата фактичного її підписання суддями.
На переконання скаржника, зазначені обставини свідчать про існування упередженості колегії суддів у розгляді цієї справи, оскільки суд своїми свідомим діями, що узгоджуються з інтересами конкретних кредиторів, перешкоджав проведенню зборів кредиторів та комітету кредиторів боржника, які були призначені на 27.02.2023.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Перевіривши обґрунтованість наведених доводів, Верховний Суд з матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) з`ясував таке.
01.02.2023 Господарським судом Рівненської області постановлено ухвалу, що була оскаржена в апеляційному порядку у частині грошових вимог кредитора - ТОВ "Максі Капітал Груп".
Повний текст зазначеної ухвали від 01.02.2023 було складено та підписано 08.02.2023, а оприлюднено у ЄДРСР - 09.02.2023.
Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Ураховуючи наведені норми та обставини справи, визначений ГПК України процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали від 01.02.2023 (повний текст складено 08.02.2023) закінчився 20.02.2023 (18.02.2023 та 19.02.2023 - вихідні дні).
20.02.2023 через систему "Електронний суд" ініціюючий кредитор ТОВ "Газотурбіні технології" подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на ухвалу місцевого господарського суду від 01.02.2023 у відповідній частині щодо визнання вимог ТОВ "Максі Капітал Груп".
Наведеним підтверджується подання апеляційної скарги ТОВ "Газотурбіні технології" в межах відповідного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Частиною п`ятою статті 262 ГПК України визначено, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
27.02.2023 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду поновлено ТОВ "Газотурбіні технології" строк на апеляційне оскарження ухвали від 01.02.2023, відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ "Газотурбіні технології" та призначено її розгляд на 27.03.2023, а також на підставі частини п`ятої статті 262 ГПК України, у зв`язку з поновленням строку на оскарження, - зупинено дію ухвали суду від 01.02.2023.
Згідно матеріалів справи копії ухвали апеляційного суду від 27.02.2023 були надіслані учасникам цієї справи електронними листами 01.03.2023, а згідно відомостей ЄДРСР надіслано вказану ухвалу до цього Реєстру 02.03.2023 та оприлюднено 03.03.2023.
Ураховуючи подання апеляційної скарги в межах процесуального строку (20.02.2023), Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про відсутність правових підстав у суду апеляційної інстанції для поновлення такого строку, а відтак - для застосування частини п`ятої статті 262 ГПК України щодо зупинення дії оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду при постановленні ухвали від 27.02.2023 про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ "Газотурбіні технології".
Зазначеним підтверджується порушення апеляційним судом відповідних норм процесуального права під час прийняття до розгляду апеляційної скарги ТОВ "Газотурбіні технології", зокрема й щодо безпідставного зупинення дії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Водночас таке процесуальне порушення та надсилання учасникам цієї справи, у тому числі розпоряднику майна, копії ухвали від 27.02.2023 апеляційним судом лише 01.03.2023 та її оприлюднення у ЄДРСР 03.03.2023 не може беззаперечно свідчити про вчинення таких дій (щодо зупинення дії оскаржуваної ухвали) з метою перешкоджання судом апеляційної інстанції проведенню зборів кредиторів та комітету кредиторів боржника, призначених раніше - на 27.02.2023, як і узгодження таких дій з інтересами конкретних кредиторів. 
Інші аргументи скаржника про штучне датування ухвали суду 27.01.2023, ніж дата фактичного її підписання суддями, є помилковим ототожненням підписання оригіналу процесуального документу у паперовій формі із його підписанням в електронній формі за допомогою електронного підпису, відтак також не можуть свідчити про упередженість суддів.
Таким чином, підстава заявленого відводу щодо наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості колегії суддів апеляційного суду, належним чином не доведена скаржником, що позбавляє можливості касаційному суду визнати її обґрунтованою у розумінні статті 35 ГПК України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідно до пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України.
З урахуванням вищезазначеного у сукупності, колегія суддів вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується виключно з тими доводами скаржника, які відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
За змістом частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
Зважаючи на допущене апеляційним господарським судом порушення норм процесуального права щодо неповного дослідження зазначених вище обставин та доказів у справі, а також ураховуючи обґрунтованість заявлених скаржником підстав касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з направленням матеріалів цієї справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно врахувати викладене у цій постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, за результатом чого дати належну правову оцінку доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу, і, в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Судові витрати
Оскільки за результатами касаційного перегляду оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для нового розгляду до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Максі капітал груп" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 у справі № 918/1174/20 скасувати.

3. Справу № 918/1174/20 в скасованій частині передати на новий розгляд до Північно-Західного апеляційного господарського суду. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                      К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                    С.В. Жуков
                                                                                                    В.І. Картере