УХВАЛА

08 лютого 2023 року 
м. Київ
cправа №  924/1112/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є., 

за участю представників: 
ПАТ «Промінвестбанк» - Сушко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»    
на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.05.2022 (в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ «Промінвестбанк»)
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 
у справі       № 924/1112/21
за заявою    Державної податкової служби України в особі відокремленого структурного підрозділу - Головного управління ДПС у Хмельницькій області
до    Колективного підприємства "Цивільжитлобуд"
про    банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.12.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Колективного підприємства "Цивільжитлобуд" (далі - КП "Цивільжитлобуд" боржник), введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Матущака В.І., призначено попереднє судове засідання.

29.12.2021 на офіційному веб-порталі судової влади України було оприлюднено повідомлення про відкриття провадження про банкрутство КП "Цивільжитлобуд" за №67995.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - ПАТ «Промінвестбанк») звернулося до суду з заявою про визнання кредиторських вимог на загальну суму 20   998 689,00грн.

Відповідно до поданого розрахунку його кредиторські вимоги становлять:
- 2      023   405,24 грн - заборгованість по кредиту станом на 28.12.2021 (2493   500,00грн      (заборгованість за тілом кредиту згідно рішення суду №21/1658-10 від 05.11.2010) - 470 094,76грн (сплачено боржником за період з 30.11.2010 по 27.12.2011 згідно поданого заявником розрахунку));
- 8   430   459,33 грн - заборгованість по процентах (в т.ч. прострочена) за період з 29.01.2010 по 27.12.2021;
- 296      832,01 грн - заборгованість по комісії за період з 27.02.2010 по 27.12.2021;
- 692   304,20 грн - 3% річних по тілу кредиту відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.06.2010 по 27.12.2021;
- 1   492   211,06 грн - 3% річних по процентах відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.03.2010 по 27.12.2021;
- 54   545,72 грн - 3% річних по комісії відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 27.02.2010 по 27.12.2021;
- 2   463   036,47 грн - сума збільшення заборгованості по кредиту з застосуванням індексу інфляції та з врахуванням кількості днів за період з 01.06.2010 по 27.12.2021;
- 5      292   625,33 грн - сума збільшення заборгованості по процентах з застосуванням індексу інфляції та з врахуванням кількості днів за період з 01.03.2010 по 27.12.2021;
- 193   176,37 грн - сума збільшення заборгованості по комісії з застосуванням індексу інфляції та з врахуванням кількості днів за період з 27.02.2010 по 27.12.2021;
- 29      395,27 грн - пеня згідно рішення суду від 05.11.2010 у справі №21/1658-10;
- 25   500,00 грн - заборгованість по витратам по сплаті державного мита згідно рішення суду від 05.11.2010 у справі №21/1658-10;
- 236,00 грн - заборгованість по витратам на ІТЗ судового процесу згідно рішення суду від 05.11.2010 у справі №21/1658-10.

В підтвердження заявлених грошових вимог заявником надано копії: кредитного договору про відкриття кредитної лінії №871-07/01 від 16.11.2007, договорів про внесенні змін №16-08/01 від 18.01.2008, № 362-08/01 від 08.05.2008, №457-09/01 від 12.11.2009 до кредитного договору; іпотечного договору № 872-07/04, договору застави № 873-07/04 від 16.11.2007; рішення суду № 21/1658-10 від 05.11.2010; наказу суду № 21/1658-10 від 15.11.2010; постанови про виконавче провадження №63076553 від 17.09.2020; розрахунки кредиторських вимог.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.05.2022 заяву ПАТ «Промінвестбанк» про визнання кредиторських вимог на загальну суму 20998689 грн задоволено частково. 
Визнано грошові вимоги ПАТ«Промінвестбанк» до боржника - КП "Цивільжитлобуд" в сумі 3081592,28 грн., з яких: 2023405,24 грн. - основний борг, 340470,34 грн - заборгованість по процентах, 18722,37 грн - заборгованість по комісії, 29395,27 грн. - пеня, 429429,25 грн - інфляційні втрати, 25500 грн - державне мито, 236 грн - витрати на інформаційно-технічне забезпечення, 214433,81 грн - 3% річних, із включенням окремо до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника; та 4962 грн - витрати по сплаті судового збору, які відносяться до першої черги вимог кредиторів.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.05.2022 залишено без змін.

Здійснивши перевірку обрахування заявлених та задоволених суди дійшли висновку, що правомірними та обґрунтованими є вимоги кредитора до боржника в розмірі 3 081 592,28 грн, вказавши при цьому, що нарахована заборгованість до боржника по процентах та по комісії, окрім тих, які були визнанні за рішенням суду у справі №21/1658-10, визнанню не підлягають.

Щодо пред`явлених кредитором вимог за нарахованими процентами за неправомірне користування кредитом суди виходили з того, що  право кредитора - ПАТ «Промінвестбанк» нараховувати передбачені договором проценти та комісії боржнику за кредитом припинилося у зв`язку із зверненням з позовом у справі №21/1658-10 про стягнення заборгованості по кредитному договору №871-07/01 від 16.11.2007, а рішення від 05.11.2010 у вказаній справі, яке набрало законної сили 15.11.2010 року, засвідчило дані обставини.

При вирішенні питання про стягнення коштів, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, суди врахували:
- правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання;
- що дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.
- якщо за рішенням стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
- законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

Посилання кредитора на правові висновки у справі № 910/1238/17 суди визнали такими, що не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки правовий висновок Верховного Суду, сформований у спорі між двома банками за договором міжбанківського вкладу. Застосування практики Верховного Суду в частині нарахування штрафних санкцій за кредитними договорами має відбуватися з врахуванням принципу подібності правовідносин, адже якщо правова позиція Верховного Суду ухвалена не в подібних правовідносинах, то її застосування як обґрунтування позиції у спорі є невиправданим.

При цьому вказали, що в рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі № 3-188/2020(455/20), провадження № 6-р(ІІ)/2022,  зазначено, що приписи частини 2 статті  625 першого речення частини першої статті 1050 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними (...).

Разом з тим, практика суду касаційної інстанції щодо можливості одночасного застосування приписів частини першої статті 1048 Кодексу та першого речення частини першої статті 1050 Кодексу в системному зв`язку з частиною 2 статті 625 Кодексу з березня 2018 року зазнала докорінних змін. Ці зміни зумовлено, по-перше, зміною підходу до тлумачення статті 1048 Кодексу (щодо обов`язку боржника сплачувати проценти до дня повернення позики) у контексті визначення строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а по-друге, новим підходом до визначення юридичної природи процентів, що їх встановлено частиною першою статті 1048 Кодексу (плата за надані грошові кошти) і частиною другою статті 625 Кодексу (міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання), та різними юридичними підставами для їх застосування.

У зв`язку з наведеним Конституційний Суд наголошує, що забезпечення сталості та єдності судової практики є основоположною функцією Верховного Суду (частина перша статті 36 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"), яку не може здійснювати інший орган державної влади, зокрема конституційний Суд України.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ «Промінвестбанк» подало до Верховного Суду  касаційну скаргу, в якій просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.05.2022 скасувати, справу в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ «Промінвестбанк» передати на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначає, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права, не вірно встановили правову природу процентів за неправомірне користування кредитом, зазначаючи, що положеннями частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати  кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною другою статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Скаржник вважає, що відхиляючи вимоги по нарахуванню процентів за неправомірне користування кредитом, суди першої та апеляційної інстанції не в повній мірі дослідили обставини справи та характер спірних правовідносин (не досліджено та не надано оцінки умовам кредитного договору щодо погодженого сторонами порядку та строку нарахування процентів.); невірно застосували  норми матеріального права в частині визначення обсягу грошових вимог кредитора та застосували висновки Верховного Суду у справах (зокрема у справі №444/9519/12), які є нерелевантними спірним правовідносинам у справі №924/1112/21.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали касаційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення учасників справи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у справі № 924/1112/21 з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 910/4518/16. 

Передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційного господарського суду зазначив про наявність невирішеної на даний момент виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, з огляду на наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог.

Так, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 13.12.2018 у справі № 913/11/18, з якого слідувало, що у випадку узгодження сторонами в кредитному договорі строку нарахування процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості до таких відносин не застосовується правило виплати процентів лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, встановлене абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України.

Натомість у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 Велика Палата Верховного Суду визнала правомірним нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Додатково колегія суддів Касаційного господарського суду зауважила, що Рішенням Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі № 3-188/2020(455/20) перевірявся на відповідність Конституції України припис першого речення частини першої статті 1050 ЦК України, згідно з яким якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У наведеному Рішенні Конституційного Суду України вказано, що приписи частини другої статті 625, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 цього Кодексу регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 зазначеного Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28.07.2022 справу №910/4518/16 прийнято до розгляду.

Велика Палата Верховного Суду визнала обґрунтованими мотиви, наведені Касаційного господарського суду з урахуванням різного підходу щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, що за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, свідченням чого є висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, а також беручи до уваги тлумачення Конституційним Судом України припису першого речення частини першої статті 1050 ЦК України.

Станом на 08.02.2023 відомості щодо закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16 у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Колегія суддів зауважує, що правовідносини у справах № 924/1112/21 та №910/4518/16 є подібними, оскільки стосуються питання порядку та строку нарахування процентів за користування кредитом. Судами у вказаних справах  вирішено спір у правовідносинах, що регулюються, серед іншого, положеннями статей 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Таким чином, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи, що правовідносини у вищевказаних справах є подібними, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у цій справі № 924/1112/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16.

Керуючись статтями 228, 232, 234, 303, 326 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Зупинити касаційне провадження у справі № 924/1112/21 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 04.05.2022 в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ «Промінвестбанк» до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи   № 910/4518/16 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                             Огороднік К.М.

Судді                                                                                         Жуков С.В.

                                                                                          Картере В.І.