ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  921/434/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Губенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни

на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Малех І.Б., судді: Гриців В.М., Зварич О.В.)
від 11.01.2023

за заявою Приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни
про ухвалення додаткового рішення у справі

у справі № 921/434/21
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз"
про стягнення 89 492 343, 89 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача - не з`явився; ;
відповідача - Косинська Л.В.;
приватного виконавця - Косяк Н.В.;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Додатковим рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022 задоволено заяву за вих.№32/08 від 26.08.2022 (вх.№5557 від 29.08.2022) адвоката Косяк Наталії Вікторівни (представника приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни) про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни 25 000, 00 грн судових витрат.

1.2. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" за вих. №ТЕР-03/1038 від 28.09.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/2414/22 від 30.09.2022) залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №921/434/21 залишено без змін.

1.3. 13.12.2022 на електронну адресу суду від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. - адвоката Косяк Н.В. за вих. №09/12 від 12.12.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/3075/22 від 13.12.2022) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в цій справі, в якій представник приватного виконавця просила стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

2. Зміст додаткової постанови суду апеляційної інстанцій

2.1. Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. - адвоката Косяк Н.В. за вих. №09/12 від 12.12.2022 (вх. №  апеляційного суду 01-04/3075/22 від 13.12.2022) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни 3 000, 00 грн, витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти заяви відмовлено.

2.2. Суд апеляційної інстанції, виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000, 00 грн не відповідають критерію "розумності їх розміру" і їх відшкодування матиме надмірний характер, а стягнення цих витрат у сумі 3  000,  00  грн є співрозмірним, з наданими адвокатом послугами у суді апеляційної інстанції (по розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022), обґрунтованим, відповідає критерію "необхідності і обґрунтованості".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 приватний виконавець Левченко Яна Олександрівна подала касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану додаткову постанову в частині відмови в задоволенні її заяви скасувати, ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

3.2. Скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції мотивував свою додаткову постанову клопотанням боржника про зменшення витрат на правничу допомогу, разом з тим не врахував, що таке клопотання надійшло до суду в день судового засідання, а представнику приватного виконавця - за день до судового засідання на електронну пошту. При цьому в судовому засіданні суд апеляційної інстанції не оголошував про надходження такого клопотання, що унеможливило надати сторонам усні заперечення.

Також скаржник посилається на постанови Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та обґрунтовує, що обсяг наданої правничої допомоги відповідав умовам договору, а час, витрачений на складання та подання процесуальних документів, був обґрунтованим, оскільки виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Крім того, представник приватного виконавця зазначає, що їй довелося подолати значну відтань між містами Києвом та Львовом задля забезпечення участі в трьох судових засіданнях Західного апеляційного господарського суду з метою представництва інтересів довірителя. При цьому посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувану додаткову постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. При цьому боржник повідомив, що орієнтовний розмір його витрат на правову допомогу в суді касаційної інстанції складає 13  000, 00 грн.

3.4. Від приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни на адресу Суду надійшли заперечення на відзив.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

21.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. (клієнт) та адвокатським бюро "Наталії Косяк" (виконавець) укладено договір №30/22 про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1. якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах пов`язаних з діяльністю приватного виконавця) у справі №921/434/21. При цьому вказано, що під юридичною допомогою вважається: - підготовка та подання будь-яких процесуальних документів; участь у судових засіданнях в даній справі в якості представника клієнта; юридичне супроводження виконання рішення суду з вище указаного предмету позову.

Пунктом 4.1. договору визначено, що вартість юридичних послуг визначається за домовленістю сторін та визначається від залежності до часу, необхідного адвокату для захисту інтересів замовника. Розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги складає 2  000 ,00 грн за годину. За погодженням сторін, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги на стадії судового розгляду у Західному апеляційному господарському суді у справі №921/434/21 становить 7000, 00 грн., незалежно від кількості (але не більше трьох) судових засідань (п.4.2. договору).

Згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1295756 від 21.10.2022 його видано Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Левченко Яною Олександрівною на підставі договору про надання правової допомоги №30/22 від 21.10..2022 на представлення інтересів на ім`я адвоката Косяк Наталії Вікторівни.

Косяк Наталія Вікторівна є адвокатом, що підтверджується копією посвідчення адвоката України №9632/10 від 18.12.2020 та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №9632/10 від 18.12.2020.

Актом приймання-передачі послуг №30/22 від 09.12.2022 встановлено, що виконавцем надано адвокатські послуги:

- з 21.10.2022-23.10.2022 - формування правової позиції замовника (аналітика та новели законодавства, судова практика ), складання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ "Тернопільгаз" за вих. №ТЕР-03/1038 від 28.09.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/2414/22 від 30.09.2022) на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №921/434/21, формування додатків, складання пакетів документів на відправку документів сторонам по справі (засобами АТ "Укрпошта" та на електронні адреси сторін) - 3 год. - вартість 6000,00  грн без ПДВ;

- 26.10.2022, 23.11.2022, 07.12.2022 участь адвоката Косяк Н.В. у судових засіданнях у ЗАГС у справі №921/434/21 - 2 год. - 7 000,00 грн. без ПДВ

- 21.10.2022-07.12.2022 - підготовка та подання відзиву (відправка відзиву) на апеляційну скаргу (вих.. №45/10-47/10 (включно) від 23.10.2022; підготовка та подання (відправка) заяви про ухвалення додаткового рішення (вих.. №07/12-09/12 (включно) від 12.12.2022); підготовка адвоката до судових засідань у Західному апеляційному господарському суді у справі №921/434/21; час на дорогу до судових засідань та у зворотному напрямку, очікування засідань - 35 год.

Разом по акту 13 000, 00 грн.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

5.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Предметом касаційного перегляду є додаткова постанова суду апеляційної інстанції, якою заяву представника приватного виконавця про стягнення 13  000,  00  грн витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково та присуджено до стягнення з відповідача 3 000, 00 грн.

5.3. На підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів враховую правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Так, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №  927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №  922/445/19.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №  910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

5.4. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що представництво інтересів приватного виконавця Левченко Я.О., як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, здійснювалося адвокатом Косяк Н.В., яка надавала письмові пояснення по суті заяви та знайомилась з виконавчим провадженням №69587523, формувала правову позицію замовника, щодо скарги ПрАТ "Тернопільгаз" №ТЕР-03/389 від 09.08.2022 на дії приватного виконавця Левченко Я.О. в суді першої інстанції, подавала заяву про ухвалення додаткового рішення в суді першої інстанції, а відтак, підготовка відзиву на апеляційну скаргу щодо додаткового рішення в даній справі, не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи. 

Врахувавши результати розгляду справи у суді апеляційної інстанції, незмінність правової позиції представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Я.О. адвоката Косяк Н.В., впродовж розгляду справи, а також те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність, на що вказала Велика Палата Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та, встановивши, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000, 00 грн не відповідають критерію "розумності їх розміру" і їх відшкодування матиме надмірний характер, а стягнення цих витрат у сумі 3 000, 00 грн є співрозмірним, з наданими адвокатом послугами у суді апеляційної інстанції (по розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022), обґрунтованим, відповідає критерію "необхідності і обґрунтованості".

5.5. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про зменшення витрат у розмірі 6  000, 00 грн, які полягають у формуванні правової позиції замовника (аналітика та новели законодавства, судова практика), складання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ "Тернопільгаз" за вих. №ТЕР-03/1038 від 28.09.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/2414/22 від 30.09.2022) на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №921/434/21, формування додатків, складання пакетів документів на відправку документів сторонам по справі, до 3  000, 00 грн.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в основу свого рішення поклав лише клопотання боржника про зменшення витрат на правничу допомогу, колегією суддів відхиляються, оскільки суд апеляційної інстанції дав оцінку умовам договору, врахував обсяг наданих адвокатом послуг та їх співрозмірність до предмета апеляційного провадження - розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2022.

5.6. Суд апеляційної відмовив у стягненні з боржника на користь приватного виконавця 7  000, 00 грн витрат на правничу допомогу, які полягають в забезпеченні участі представника приватного виконавця в трьох судових засіданнях 26.10.2022, 23.11.2022, 07.12.2022 у Західному апеляційному господарському суді, з огляду на те, що участь представників учасників процесу ухвалами суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а також представники сторін могли скористатись правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 

Разом з тим в касаційній скарзі приватний виконавець посилається на те, що рішення суду апеляційної інстанції в цій частині ухвалене без врахування висновків про застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21.

Так, Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи касаційної інстанції в цій частині обґрунтованими та доведеними, а витрати приватного виконавця на участь його представника в трьох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції у розмірі 7000 грн, такими, що підлягають відшкодуванню з боржника. У зв`язку з наведеним, додаткова постанова суду апеляційної інстанції підлягає зміні в цій частині.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 311 Господарського процесуального кодексу України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

6.2. З урахуванням викладеного, оскільки за результатами перевірки судом касаційної інстанції встановлено, що судом апеляційної інстанції допущено помилки у застосуванні норм процесуального права, суд касаційної інстанції вважає наявними правові підстави для зміни резолютивної частини оскаржуваної додаткової постанови суду апеляційної інстанції та викладення її в редакції цієї постанови, відповідно до якої стягненню з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни підлягає 10  000,  00  грн, витрат на професійну правничу допомогу".

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного виконавця Левченко Яни Олександрівни задовольнити частково.

Додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі №  921/434/21 змінити, виклавши пункт 2 її резолютивної частини в такій редакції:

"Стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006, ідентифікаційний код 03353503) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Левченко Яни Олександрівни (вул. Хрещатик, буд.15, офіс 107, м. Київ, 01001; РНОКПП: НОМЕР_1 ) - 10 000, 00 грн, витрат на професійну правничу допомогу".

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                     В. Студенець

Судді                                                                                                                 С. Бакуліна

                                                                                                                          Н. Губенко