ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  920/456/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Сухового В. Г., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М., 

за участю представників:
позивача - Мисіка П. Е. (директора, в режимі відеоконференції), Нємцева В. А.  (адвоката, в режимі відеоконференції),
відповідача - Заїки І. В. (самопредставництво, в режимі відеоконференції),
третьої особи на стороні позивача - не з`явилися, 
третьої особи на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 (колегія суддів: Разіна Т. І. - головуючий, Тарасенко К. В., Михальська Ю. Б.) і рішення Господарського суду Сумської області від 10.11.2021 (суддя Котельницька В. Л.) у справі

за позовом Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "АГРО"
до Сумської міської ради,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Громадської організації "Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунального підприємства "Паркінг" Сумської міської ради,
про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог 

1.1. У травні 2019 року Приватне виробничо-комерційне мале підприємство "АГРО" (далі - ПВКМП "АГРО") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення від 16.12.2015 №    112-МР "Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми нерухомого майна" та підпункту 1.1 пункту 1 рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 381-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 №    2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) в частині внесення змін в додаток до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 №    2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) шляхом доповнення після пункту 1125 новими пунктами 1126, 1127, 1128, 1129, 1130.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при спробі 01.04.2019 прийняти автостоянки "Курська" № 2, "Пролісок" № 3, "Псел" № 4, "Зарічна" № 5, "Заозерна" № 7 у фактичне володіння ПВКМП "АГРО" стало відомо, що зазначене нерухоме майно перебуває у володінні Комунального підприємства "Паркінг" Сумської міської ради (далі - КП "Паркінг"), працівники якого відмовилися звільнити ці об`єкти. Позивач зазначав, що за результатами проведеної працівниками Головного управління Національної поліції у Сумській області перевірки ПВКМП "АГРО" стало відомо, що рішенням Сумської міської ради від 24.02.2016 № 381-MP були внесені зміни до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми", згідно з якими перелічене у пунктах 1.3.1-1.3.5 позовної заяви нерухоме майно було включене до переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м.    Суми та передане у користування КП "Паркінг". На підставі рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами, внесеними рішенням від 24.02.2016 № 381-MP) право власності на майно, перелічене у пунктах 1.3.1-1.3.5 позовної заяви було зареєстроване за територіальною громадою міста Суми.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.08.2019, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 у справі № 920/456/19 відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ПВКМП "АГРО" до Сумської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування. 

2.2. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що прийняття відповідачем оспорюваних рішень не порушує права власності позивача на стоянки автотранспорту, оскільки у позивача на той момент не існувало таких майнових прав.

2.3. Постановою Верховного Суду від 10.02.2021 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 та рішення Господарського суду Сумської області від 21.08.2019 у справі №    920/456/19, а справу №    920/456/19 передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

2.4. Верховний Суд, скасовуючи судові рішення господарських судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, визнав передчасними висновки судів про те, що право власності на майно автостоянок ґрунтується лише на відомостях, що містяться у Державному реєстрі речових прав. За висновком Верховного Суду, для правильного вирішення цього спору судам необхідно встановити та надати оцінку обставинам щодо набуття права власності та щодо власника спірного майна. Крім того, судам необхідно дослідити цільове призначення земельних ділянок у контексті набуття права власності на розташовані на цих землях будівлі.

2.5. Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.11.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 у справі № 920/456/19, позовні вимоги ПВКМП "АГРО" до Сумської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування задоволено у повному обсязі. 

2.6. Визнано незаконними та скасовано рішення Сумської міської ради від 16.12.2015 №    112-МР    "Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми нерухомого майна"    та підпункт 1.1 пункту 1 рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 381-МР    "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР    "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми"    (зі змінами) в частині внесення змін в додаток до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР    "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми"    (зі змінами) шляхом доповнення після пункту 1125 новими пунктами 1126, 1127, 1128, 1129, 1130.

2.7. Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач порушив право позивача на мирне володіння майном, яке належить позивачу на праві приватної власності. Господарські суди зазначили, що майно автостоянок, титульним володільцем якого наразі є ПВКМП "АГРО", було створене упродовж 1984-1999 років Сумською обласною організацією товариства автомотолюбителів, правонаступником якої є Громадська організація Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів (далі - ГО Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів). Крім того, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивач не пропустив строк позовної давності. 

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Не погоджуючись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 та рішенням Господарського суду Сумської області від 10.11.2021 у справі № 920/456/19, до Верховного Суду звернулася Сумська міська рада з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення господарських судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. 

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Сумська міська рада зазначає, що оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Сумська міська рада, звертаючись з касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Скаржник зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, застосували положення статті 2, частини 2 статті 12, статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17; суди застосували статтю 4 Господарського процесуального кодексу України та статтю 21 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 910/13969/18. При цьому скаржник вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до відновлення порушеного права, посилаючись при цьому на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/8642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19.   

3.4. Крім того, на думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 21 та частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України у правовідносинах, коли акт органу державної влади суперечить цивільному законодавству, але такі обставини з`явилися пізніше. Скаржник також вважає, що господарські суди попередніх інстанцій не дослідили докази, а також установили обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 

3.5. ПВКМП "АГРО" у відзиві на касаційну скаргу Сумської міської ради просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. ПВКМП "АГРО" зазначає, що господарський суд першої інстанції врахував та виконав вказівки Верховного Суду, наведені у постанові від 10.02.2021, де зазначено, що для правильного вирішення спору судам необхідно встановити та надати оцінку обставинам щодо набуття права власності та щодо власника спірного майна. ПВКМП "АГРО" вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про порушення відповідачем прав позивача на мирне володіння майном, яке належить відповідачу на праві приватної власності.  

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 27.04.1984 розпорядженням Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 88-Р було прийнято рішення про відкриття за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 2/1, автостоянки "Курська" площею 0,6 га на 250 машиномісць та її передачу Сумській обласній раді добровільного товариства автомотолюбителів для обслуговування членів товариства.

4.2. 14.09.1984 розпорядженням Виконавчого комітету Ковпаківської районної ради народних депутатів № 97 створено комісію для прийняття закінченого будівництва автостоянки № 2 "Курська", розташованої за адресою: м. Суми, вул.    40 років Жовтня, 2/1.

4.3. 18.04.1985 рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 123 надано Сумському обласному товариству автомотолюбителів   земельну ділянку площею 0,32 га для обладнання автотранспортної стоянки за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 2/1, на землях міської забудови, в тому числі за рахунок вилучення з користування Сумського відділення ПЗД земельної ділянки розміром 0,19 га, яка вільна від будівництва та не використовується залізничною дорогою. Зобов`язано Сумську обласну раду добровільного товариства автомотолюбителів розробити та узгодити в установленому порядку проект стоянки.

4.4. 29.11.1985 листом №45-65/3708-10 Державний плановий комітет Української РСР повідомив Раді міністрів Української РСР, що, зважаючи на попередні позитивні результати будівництва автостоянок, вважає за можливе погодитися з пропозицією Республіканського товариства автомотолюбителів та надати дозвіл Мінжилкомунгоспу УРСР, Міндорбуду УРСР та Мінпобуту УРСР виконувати у XII п`ятирічці роботи з будівництва автостоянок за рахунок коштів товариства.

4.5. 12.12.1985 листом від № 14-6/784 Стройбанк СРСР згідно з дорученням Ради Міністрів УРСР від 04.12.1985 № 14075/54 довів до контор банку на території України порядок фінансування та розрахунків за виконані роботи з будівництва автостоянок.

4.6. 09.07.1987 актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта підтверджується будівництво відкритої платної автостоянки № 4 "Псел", розташованої за адресою: вул. Коротченко в ІХ мікрорайоні м. Суми.

4.7. 10.12.1987 актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта підтверджується будівництво відкритої платної автостоянки № 5, розташованої за адресою: вул. Прокоф`єва,  м. Суми.

4.8. 28.04.1999 рішенням VII сесії Сумської міської ради ХХІІІ скликання "Про затвердження меж і розмірів земельних ділянок за підприємствами, установами, організаціями в м. Суми" вирішено затвердити межі і розміри земельних ділянок, які раніше були надані підприємствам, установам і організаціям м. Суми згідно з додатками № 1, № 2.

4.9. Додатком № 2 до рішенням VII сесії Сумської міської ради ХХІІІ скликання від 28.04.1999 на той час Обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів були затверджені розміри та межі земельних ділянок для користування строком на 10 років на умовах оренди, у тому числі: автостоянка № 3 "Пролісок", розташована за адресою: вул. Прокоф`єва, м. Суми (0,3345 га); автостоянка № 5 "Зарічна", розташована за адресою: вул. Прокоф`єва (0,5209    га); автостоянка № 4 "Псел", розташована за адресою: пр. Космонавтів, м. Суми (1,2470 га); автостоянка № 7 "Заозерна", розташована за адресою: вул.    Д. Коротченка, м. Суми (0,8584 га).

4.10. Місцевий господарський суд установив, що станом на 24.06.2002 відповідно до інвентаризаційних справ, до складу майна автостоянок входило: 1) автостоянка № 3 "Пролісок" - будинок чергового літ. "А", навіси літ.    "Б" та літ. "Д", огорожа № 1- 3, покриття літ. "І"; 2) автостоянка № 5 "Зарічна" - будинок чергового літ. "А", навіси літ. "Б" та літ. "Е", вбиральня літ. "Ж", огорожа № 1- 3, покриття літ. "І"; 3) автостоянка № 2 "Курська" - будинок чергового літ. "А", вбиральня літ. "Б", гараж літ. "В", навіси літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", огорожа № 1-4, покриття літ. "І"; 4) автостоянка № 4 "Псел" - будинок чергового літ. "А", будка чергового літ. "Б", гараж літ. "В", вбиральня літ. "Г", навіси літ. "Д", "Е", "Ж", "З", "И", "К", "Л", "М", огорожа № 1- 5, покриття літ. "І"; 5) автостоянка № 7 "Заозерна" - будинок чергового літ. "А", будинок чергового літ. "Б", будинок чергового літ. "В",   навіси літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", "И", огорожа № 1-5, покриття літ. "І".

4.11. Господарськими судами зазначено, що відповідно до паспортів-карточок автостоянок № 2, № 4 від 26.07.2007 та паспортів-карточок автостоянок № 3, №    5, № 7 від 27.07.2007 Сумській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів на праві колективної власності належать автостоянки: № 2 "Курська", № 3 "Пролісок", № 4 "Псел", № 5 "Зарічна", № 7 "Заозерна".

4.12. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 16.02.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 168, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 №4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації Всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 0,5209 га за адресою: вул. Прокоф`єва, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка;

4.13. 16.02.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 166, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 № 4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації Всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 0,3345 га за адресою: вул. Прокоф`єва, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка;

4.14. 16.02.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 167, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 № 4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації   всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 0,5959 га за адресою: вул. Л. Українки, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка;

4.15. 16.02.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 168, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 № 4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації   Всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 0,3345 га за адресою: вул. Прокоф`єва, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка;

4.16. 28.07.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 1187, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 № 4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації Всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 1,2370 га за адресою: проспект М. Лушпи, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка;

4.17. 28.07.2011 між Сумською міською радою (орендодавець) та Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 1188, відповідно до якого на підставі рішення Сумської міської ради від 29.09.2010 № 4484-МР "Про поновлення терміну користування земельними ділянками" Сумській обласній організації  Всеукраїнської спілці автомобілістів надано в оренду земельну ділянку площею 0,8354 га за адресою: вул. Д. Коротченко, м. Суми, на якій знаходиться автостоянка.

4.18. 30.05.2014 Дочірнє підприємство "Паркінг" Комунального оптово-роздрібного підприємства "Дрібнооптовий" Сумської міської ради (далі - ДП "Паркінг") надіслало голові Сумської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів Білоусу О. С. лист, в якому зазначило, що на підставі рішень сесії Сумської міської ради земельні ділянки під розміщеними автостоянками, які раніше обслуговувались Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, були надані в постійне користування ДП "Паркінг". На підставі викладеного заявник просив у термін 10 днів забрати майно, розташоване на земельних ділянках, яке належить Сумській обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів. Крім того, в листі зазначалося, що в іншому випадку буде розглянуте питання про нарахування плати за користування земельними ділянками.

4.19. 07.10.2015 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області зареєстровано за № СМ 142152801215, № СМ 142152801221 декларації про готовність до експлуатації об`єкта - автомобільної стоянки № 5 "Зарічна" та автомобільної стоянки № 7 "Заозерна", замовником яких є Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів. Згідно з пунктом 10 зазначених декларацій будівництво було розпочате у 1985 році.

4.20. 04.04.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "БТІ "Гарант" виготовлено технічний паспорт на автостоянку № 5 "Зарічна", за яким склад майна автостоянки відповідає зазначеному в Інвентаризаційній справі від 24.06.2002.

4.21. 16.12.2015 Сумською міською радою прийнято рішення №    112-МР "Про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми нерухомого майна", згідно з пунктом 1 якого вирішено зарахувати до комунальної власності територіальної громади міста Суми будівлі, розташовані на території автостоянок, за адресами: вул. Матюшенка, 47 в м. Суми; вул.    Прокоф`єва, 16/1 в м. Суми; вул. Прокоф`єва, 16/2 в м. Суми; вул. Дем`яна Коротченка (на цей час Івана Сірка), 11 в м. Суми; вул. Дем`яна Коротченка, 30 в м. Суми.

4.22. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 №    381-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 №    2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) внесено зміни в додаток до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами), а саме: після пункту 1125 доповнено, зокрема, новими пунктами 1126, 1127, 1128, 1129, 1130 такого змісту: "пункт 1126; вул. Матюшенка, 47; літери: "А" адміністративна будівля - 47,7 кв. м; "Б" гараж; "В", "Г", "Е", "К", "М", "Н" - навіси; "Д" убиральня; "Л" контейнер; № 1-4 огорожа; "І" замощення; стоянка автотранспорту; пункт 1127; вул. Прокоф`єва, 16/1; літери: "А" адміністративна будівля - 11.3 кв. м, "У" убиральня; № 1-3 огорожа; "І" замощення; стоянка автотранспорту; пункт 1128; вул. Прокоф`єва, 16/2; літери: "А" адміністративна будівля - 49,3 кв. м; "Б", "В", "Г", "Д", "Е", "Ж" - навіси; №    1-5 - огорожа; "І" замощення; стоянка автотранспорту; пункт 1129; вул. Дем`яна Коротченка, 11; літери: "А" адміністративна будівля - 29,9 кв. м; "1А" побутова будівля - 10,0 кв. м; "2А" КПП - 7,8 кв. м; "У" убиральня; "Б", "В", "Г", "Д", "Ж", "З", "К", "Л", "М", "Н", "П" - навіси; № 1-4 огорожа; "І" замощення; стоянка автотранспорту; пункт 1130; вул. Дем`яна Коротченка, 30; літери "А" адміністративна будівля - 50,8    кв. м; "Б" КПП - 9,3 кв. м; "В", "Г", "Д", "Е", "Ж" навіси; №    1-5 огорожа; "І" замощення; стоянка автотранспорту".

4.23. Господарськими судами зазначено, що у 2018-2019 роках на підставі укладених і нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу ПВКМП "АГРО"   набуло право власності на таке нерухоме майно:

- автостоянка № 2 "Курська" з відповідними складовими частинами: будинок чергового літера "А"; вбиральня літера "Б"; гараж літера "В"; навіс літера "Г", навіси літера "Д", літера "Е", літера "Ж" та літера "З"; огорожа 1-4; покриття літера "І", розташовані за адресою: вул. Лесі Українки, будинок б/н, м. Суми, розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136600:24:001:0010 площею 0,5959 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (договір купівлі-продажу автостоянки від 14.12.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Геоінформаційні технології" (далі - ТОВ    "НВП "Геоінформаційні технології") та ПВКМП "АГРО", посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 4911);

- автостоянка № 3 "Пролісок" з відповідними складовими частинами: будинок чергового літера "А", навіси літера "Б", літера "В", літера "Г" та літера "Д"; огорожа 1-3; покриття літера "І", розташована за адресою: вул. Прокоф`єва, будинок б/н, м. Суми, розміщена на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:05:001:0062 площею 0,3345 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (договір купівлі-продажу автостоянки від 20.02.2019, укладений між ГО Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та ПВКМП "АГРО", посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.    А. та зареєстрований в реєстрі за № 733);

- автостоянка № 4 "Псел" з відповідними складовими частинами: будинок чергового літера "А"; будинок чергового літера "Б"; гараж літера "В"; вбиральня літера "Г"; навіси літера "Д", літера "Е", літера "Ж", літера "З", літера "И", літера "К", літера "Л" та літера "М"; огорожа 1-5; покриття літера "І", розташована за адресою: проспект Лушпи Михайла, будинок б/н, м. Суми, на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:01:006:0004 площею 1,2470 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (договір купівлі-продажу автостоянки від 14.12.2018, укладений між ТОВ НВП "Геоінформаційні технології" та ПВКМП "Агро", посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 4909);

-          автостоянка № 5 "Зарічна" з відповідними складовими частинами: будинок чергового літера "А"; навіси літера "Б", літера "В", літера "Г", літера "Д" та літера "Е"; вбиральня літера "Ж"; огорожа 1-3; покриття літера "І", розташована за адресою: вул. Прокоф`єва, будинок б/н, м. Суми, на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:05:001:0061 площею 0,5209 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (договір купівлі-продажу автостоянки від 20.02.2019, укладений між ГО    Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та ПВКМП "Агро", посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т. А. та зареєстрований в реєстрі за № 734);

- автостоянка № 7 "Заозерна" з відповідними складовими частинами: будинок чергового літера "А"; будинок чергового літера "Б"; будинок чергового літера "В"; навіси літера "Г", літера "Д", літера "Е", літера "Ж" та літера "И"; огорожа 1-5; покриття літера "І", розташована за адресою: вул. Івана Сірка (колишня назва - Дем`яна Коротченка), будинок б/н, м. Суми, на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:06:002:0026 площею 0,8054 га з цільовим призначенням: для будівництва й обслуговування інших будівель громадської забудови (договір купівлі-продажу автостоянки від 14.12.2018, укладений між ТОВ    "НВП "Геоінформаційні технології" та ПВКМП "Агро", посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.    А. та зареєстрований в реєстрі за № 4910).

4.24. Господарські суди зазначили, що право власності ПВКМП "АГРО" на наведене майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

4.25. Господарські суди також зазначили, що 08.05.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Матусенко Т. П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2018 № 42590762, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю (стоянка автотранспорту) під літ. "А-1", загальною площею 29,9 м2, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Івана Сірка, 11, за територіальною громадою м. Суми, форма власності: комунальна.

4.26. Підставою виникнення права власності зазначено: рішення "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" від 24.04.2013 № 2289-МР; рішення "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) від 24.02.2016 № 381-МР; лист щодо надання інформації від 10.08.2018 № 05-08-0376 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області; лист щодо надання інформації від 12.05.2016 № 05-07-01940-2 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

4.27. 08.05.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Приходько    І.    М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2018 № 42597596, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на громадський будинок (стоянка автотранспорту),   загальною площею 50,8 м2, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Івана Сірка, 30, за територіальною громадою міста Суми, форма власності: комунальна.

4.28. Підставою виникнення права власності зазначено: рішення "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" від 24.04.2013 № 2289-МР; рішення "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) від 24.02.2016 № 381-МР; лист щодо надання інформації від 10.08.2018 № 05-08-0376 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

4.29. 08.05.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Божок О. М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.05.2018 № 41035375, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на громадський будинок (стоянка автотранспорту), загальною площею 11,3 м2 розташований за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, 16/1, за територіальною громадою міста Суми, форма власності: комунальна.

4.30. Підставою виникнення права власності зазначено: рішення "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" від 24.04.2013 № 2289-МР; рішення "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) від 24.02.2016 № 381-МР; лист щодо надання інформації від 12.05.2016 № 05-07-019404 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

4.31. 08.05.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Куць С. М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2018 № 42596908, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, загальною площею 49,3 м2, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, 16/2, за територіальною громадою міста Суми, форма власності: комунальна.

4.32. Підставою виникнення права власності зазначено: рішення "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" від 24.04.2013 № 2289-МР; рішення "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) від 24.02.2016 № 381-МР; лист від 10.08.2018 № 05-08-0376 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

4.33. 08.05.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно Матусенко    Т.    П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2018 № 42589621, згідно з яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю (стоянка автотранспорту) під літ. "А-1", загальною площею 47,7 м2, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Матюшенка, 47, за територіальною громадою міста Суми, форма власності: комунальна.

4.34. Підставою виникнення права власності зазначено: рішення "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" № 2289-МР від 24.04.2013; рішення "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24.04.2013 № 2289-МР "Про затвердження переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Суми" (зі змінами) від 24.02.2016 № 381-МР; лист щодо надання інформації від 10.08.2018 № 05-08-0376 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області; лист щодо надання інформації від 12.05.2016 № 05-07-019405 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

4.35. Господарські суди зазначили, що наведені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстрація прав комунальної власності на об`єкти нерухомого майна від 05.04.2019 № 162352136, від 05.04.2019 № 162352184, від 05.04.2019 №    162346179, від 05.04.2019 № 162351975, від 05.04.2019 №162352078.

4.36. Суди установили, що листами від 10.08.2018 № 05-08-0376, від 12.05.2016 № 05-07-01940-2, від 12.05.2016 № 05-07-019404, від 12.05.2016 № 05-07-019405, які визначені в якості підстав виникнення права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області повідомило Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, що відповідно до наданої Фондом державного майна України інформації на цей час відомості про об`єкти нерухомого майна за адресами: м.    Суми, вул. Прокоф`єва, 16/2; м. Суми, вул. Івана Сірка, 11; м. Суми, вул. Івана Сірка, 30; м. Суми, вул. Матюшенка, 47; м. Суми, вул. Прокоф`єва, 16/1, з метою внесення до Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності не надавались, тому в ньому зазначене майно не обліковується.

4.37. Судами зазначено, що позивач відповідно до договорів купівлі-продажу набув право власності на автостоянку № 2 "Курська", розташовану за адресою: м. Суми, вул. Лесі України, буд. б/№ (договір від 14.12.2018); на автостоянку № 3 "Пролісок" розташовану за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/№ (договір від 20.02.2019); на автостоянку № 4 "Псел" розташовану за адресою: м. Суми, проспект М. Лушпи, буд. б/№ (договір від 14.12.2018); на автостоянку № 5 "Зарічна" розташовану за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/№ (договір від 20.02.2019); на автостоянку № 7 "Заозерна" розташовану за адресою: м Суми, вул. Івана Сірка, буд. б/№ (договір від 14.12.2018).

4.38. При цьому господарськими судами встановлено, що зазначені об`єкти нерухомості комунальної власності та ті, право власності на які зареєстровано за позивачем, незважаючи на деяку різницю в адресах, є одними і тими ж об`єктами.

4.39. Крім того, під час нового розгляду справи господарські суди установили обставини набуття права власності та власника майна автостоянок і зазначили, що майно, починаючи з 1984 року, створювалося Сумською обласною радою добровільного товариства автолюбителів, правонаступником якої є ГО Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів. 

4.40. Господарські суди також зазначили, що досліджені обставини та письмові докази на їх підтвердження належним чином доводять те, що майно автостоянок № 2 "Курська", № 3 "Пролісок", № 4 "Псел", № 5 "Зарічна" та № 7 "Заозерна", титульним володільцем якого наразі є ПВКМП "АГРО", було створене упродовж 1984-1999 років Сумською обласною організацією товариства автомотолюбителів, правонаступником якого є ГО Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів.

4.41. Крім того, суди зазначили, що використання земельних ділянок з кадастровими номерами 5910136600:24:001:0010 (автостоянка № 2 "Курська"); 5910136300:05:001:0062 (автостоянка № 3 "Пролісок"); 5910136300:01:006:0004 (автостоянка N 4 "Псел"); 5910136300:05:001:0061 (автостоянка № 5 "Зарічна"); 5910136300:06:002:0026 (автостоянка № 7 "Заозерна") за період з 1989 року до цього часу за їх цільовим призначенням є незмінним - під розміщеними автостоянками.

4.42. З урахуванням наведених обставин позивач, вважаючи порушеним своє право власності на автостоянки, звернувся до Господарського суду Сумської області з цим позовом.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2022 у справі № 920/456/19 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2023 у справі № 920/456/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Сумської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 та рішення Господарського суду Сумської області від 10.11.2021 у справі №    920/456/19.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 17.02.2023 № 29.3-02/377 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 920/456/19 у зв`язку з перебуванням судді Дроботової Т. Б. на лікарняному. 

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2023 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Суховий В. Г., Чумак Ю. Я.

5.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке. 

5.4. Предметом позову в цій справі є вимоги ПВКМП "АГРО" до Сумської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

5.5. Підставою позовних вимог, є те, що оспорювані рішення Сумської міської ради, на думку ПВКМП "АГРО",  порушують право власності позивача на автостоянки.   

5.6. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.7. Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

5.8. Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 

5.9. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини того, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 26.08.2021 у справі № 924/949/20, від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18, від 13.10.2020 у справі № 911/1413/19.

5.10. Відповідно до частин 2, 4 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

5.11. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України перебачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

5.12. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

5.13. Згідно з частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

5.14. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

5.15. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

5.16. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.17. Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач порушив права позивача на мирне володіння майном, яке належить позивачу на праві приватної власності. Господарські суди зазначили, що майно автостоянок, титульним володільцем якого наразі є ПВКМП "АГРО", було створене упродовж 1984-1999 років Сумською обласною організацією товариства автомотолюбителів, правонаступником якого є ГО    Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів. 

5.18. Сумська міська рада не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, а тому звернулася з касаційною скаргою на судові рішення. Сумська міська рада, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

5.19. Пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.20. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, застосували положення статті 2, частини 2 статті 12, статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17; суди застосували статтю 4 Господарського процесуального кодексу України та статтю 21 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 910/13969/18. При цьому скаржник вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до відновлення порушеного права, посилаючись при цьому на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/8642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19.   

5.21. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.22. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі з огляду на таке.

5.23. Верховний Суд установив, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня" до Баришівської селищної ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області від 14.07.2017 № 58 "Про надання згоди на реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл, селищ Баришівського району на 28/100 частини будівлі".

У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:

"4.16. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4.17. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи".

5.24. Верховний Суд також установив, що постанова Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 910/13969/18, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на будівлі.

У зазначеній постанові Верховного Суду викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних судових рішень:

"Таким чином, для визнання рішення недійсним необхідна одночасна наявність двох обставин: 1. недодержання    саме в момент прийняття рішення    чинного на момент такого прийняття законодавства; 2. порушення прийняттям такого рішення прав або охоронюваних законом інтересів суб`єктів цивільних або господарських правовідносин".        

5.25. Розглянувши доводи скаржника, проаналізувавши висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, колегія суддів зазначає таке. 

5.26. На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 10.02.2021 у справі № 920/456/19, господарські суди під час нового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог установили обставини набуття права власності та власника майна автостоянок і зазначили, що майно, починаючи з 1984 року, створювалося Сумською обласною радою добровільного товариства автолюбителів, правонаступником якої є ГО Сумська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів. 

5.27. Господарські суди також зазначили, що позивач відповідно до договорів купівлі-продажу набув право власності на автостоянку № 2 "Курська", розташовану за адресою: м. Суми, вул. Лесі України, буд. б/№ (договір від 14.12.2018); на автостоянку № 3 "Пролісок" розташовану за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/№ (договір від 20.02.2019); на автостоянку № 4 "Псел" розташовану за адресою: м. Суми, проспект М. Лушпи, буд. б/№ (договір від 14.12.2018); на автостоянку № 5 "Зарічна" розташовану за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. б/№ (договір від 20.02.2019); на автостоянку № 7 "Заозерна" розташовану за адресою: м Суми, вул. Івана Сірка, буд. б/№ (договір від 14.12.2018). При цьому господарськими судами встановлено, що зазначені об`єкти нерухомості комунальної власності та ті, право власності на які зареєстровано за позивачем, незважаючи на деяку різницю в адресах, є одними і тими ж об`єктами.

5.28. Крім того, суди зазначили, що використання земельних ділянок з кадастровими номерами 5910136600:24:001:0010 (автостоянка № 2 "Курська"); 5910136300:05:001:0062 (автостоянка № 3 "Пролісок"); 5910136300:01:006:0004 (автостоянка N 4 "Псел"); 5910136300:05:001:0061 (автостоянка № 5 "Зарічна"); 5910136300:06:002:0026 (автостоянка № 7 "Заозерна") за період з 1989 року по цей час за їх цільовим призначенням є незмінним - під розміщеними автостоянками.

5.29. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що Сумська міська рада не надала необхідних документів на підтвердження набуття права комунальної власності на об`єкти автостоянок і прийняла оспорювані рішення за відсутності документів, які посвідчують право комунальної власності, надавши цим рішенням значення правовстановлюючих документів, та в подальшому використала їх для проведення державної реєстрації права комунальної власності на об`єкти автостоянок.

5.30. З урахуванням наведеного господарські суди констатували порушення Сумською міською радою прав ПВКМП "АГРО" на мирне володіння майном, яке належить ПВКМП "АГРО" на праві приватної власності. 

5.31. Отже, Верховний Суд з урахуванням установлених фактичних обставин у цій справі, проаналізувавши судові рішення, висновки щодо застосування норм права в яких, на думку скаржника, не було враховано при ухваленні оскаржуваних судових рішень, установив, що оскаржувані судові рішення в цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник. Водночас оскаржувані судові рішення в цій справі ухвалені з урахуванням наведених висновків.

5.32. Крім того, колегія суддів не може взяти до уваги доводи скаржника про те, що обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до відновлення порушеного права та відхиляє посилання на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/8642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 з огляду на таке. 

5.33. Верховний Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі у редакції, чинній на момент ухвалення рішення господарського суду першої інстанції).

5.34. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

5.35. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

5.36. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України).

5.37. У статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

5.38. Частиною 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

5.39. Верховний Суд, здійснюючи касаційний перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.01.2019 у справі №    755/10947/17. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

5.40. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.12.2022 у справі №    914/2350/18 (914/608/20) зазначила, що надмірно формалізований підхід до заявлених позовних вимог (за яким позивач у позовній заяві повинен вказати спосіб захисту, визначений положеннями Цивільного кодексу України) суперечить завданню господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

5.41. З огляду на викладене Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо неефективного способу захисту у спірних правовідносинах, обраного позивачем.    

5.42. Отже, Верховний Суд констатує, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цих підстав.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.43. На думку скаржника, на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 21 та частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України у правовідносинах, коли акт органу державної влади суперечить цивільному законодавству, але такі обставини з`явилися пізніше.

5.44. Перевіривши та надавши оцінку цим доводам скаржника, Верховний Суд зазначає таке.

5.45. Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

5.46. Частиною 1 статті 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

5.47. Верховний Суд констатує, що підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 903/1173/15, від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 26.08.2021 у справі № 924/949/20, від 05.12.2019 у справі №    914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17, від 13.10.2020 у справі №    911/1413/19.

5.48. З урахуванням наведених положень законодавства та доводів скаржника, Верховний Суд зазначає, що відповідно до встановлених фактичних обставин цієї справи Сумська міська рада не надала необхідних документів на підтвердження набуття права комунальної власності на об`єкти автостоянок та прийняла оспорювані рішення за відсутності документів, які посвідчують право комунальної власності. 

5.49. З урахуванням наведеного господарські суди установили порушення Сумською міською радою прав ПВКМП "АГРО" на мирне володіння майном, яке належить ПВКМП "АГРО" на праві приватної власності та дійшли висновку про незаконність оспорюваних рішень відповідача. 

5.50. Крім того, господарськими судами попередніх інстанцій правильно враховано, що порушення права власності ПВКМП "АГРО" полягає у тому, що ПВКМП "АГРО", яке є власником майна та сплатило за це майно грошові кошти, фактично позбавлене можливості використовувати майно у господарській діяльності.

5.51. За таких обставин Верховний Суд вважає, що господарськими судами попередніх інстанцій у спірних правовідносинах правильно застосовано частину 1 статті 21 та частину 1 статті 393 Цивільного кодексу України.

5.52. Таким чином, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цих підстав.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.53. Скаржник вважає, що господарські суди попередніх інстанцій не дослідили докази у справі. 

5.54. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.55. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.56. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.57. За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом зібраних у справі доказів за умови непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 906/1388/20, від 19.11.2020 у справі № 910/12765/19, від 05.11.2020 у справі № 922/3472/19, від 10.11.2020 у справі № 912/441/18, від 19.11.2020 у справі № 912/217/18.

5.58. При цьому саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів судове рішення.  

5.59. Крім того, скаржник вважає, що господарські суди попередніх інстанцій встановили обставини справи, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме документів, які не містять жодної інформації про створення майна автостоянок Сумською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів. 

5.60. Розглянувши такі доводи скаржника, Верховний Суд дійшов висновку, що вони не можуть бути враховані, оскільки законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

5.61. Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

5.62. Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №    904/3860/19, від 02.03.2021 у справі №    922/2319/20, від 16.02.2021 у справі №    913/502/19, від 13.08.2020 у справі №    916/1168/17, від 16.02.2021 у справі №    913/502/19, від 16.03.2021 у справі №    905/1232/19. 

5.63. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що скаржником не доведено того факту, що судами для встановлення обставин, що мають суттєве значення, застосовані недопустимі докази у справі. Верховний Суд звертає увагу на те, що крім наведення доводів про недопустимість доказів, скаржник повинен довести, що на підставі таких доказів встановлено фактичні обставини, що вплинули на вирішення спору по суті. Проте, наведені у касаційній скарзі доводи у цій частині фактично стосуються не ухвалення судом судового рішення з урахуванням недопустимих доказів, а необхідності їх переоцінки, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судом попередньої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів зі справи, у той час як у силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази. 

5.64. Верховний Суд зазначає, що доводи скаржника щодо скасування оскаржуваних судових рішень відповідно до положень статті 310 Господарського процесуального кодексу України зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою фактів, на які посилався скаржник, а також до незгоди з висновками судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень про задоволення позовних вимог у цій справі. 

5.65. Крім того, Верховний Суд констатує, що деякі доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.66. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення господарських судів попередніх інстанцій - без змін.

7. Судові витрати 

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 та рішення Господарського суду Сумської області від 10.11.2021 у справі №    920/456/19 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        Н. О. Багай

Судді                                                                                                    В. Г. Суховий   

        Ю. Я. Чумак