ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року 
м. Київ

Справа № 903/877/20 (903/150/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючого (судді-доповідача ), Білоуса В.В., Картере В.І.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., 

за участю представника:
ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Таб" арбітражного керуючого Перепелиці Василя Володимировича - Приходька Д.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС Фарма" за вх. № 6636/2022
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022
у складі колегії суддів: Тимошенка О.М. (головуючий), Миханюк М.В., Саврія В.А.
у справі № 903/877/20 (903/150/22)
за позовом     ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Таб" - арбітражного керуючого Перепелиці Василя Володимировича
до     Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрил-Груп"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача     - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС Фарма"
про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020
в межах справи № 903/877/20 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Таб",

ВСТАНОВИВ:

Вступ.
1.          На розгляд суду поставлено питання наявності/відсутності підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги (саме боржником відступалося право вимоги), укладеного до відкриття провадження у справі про банкрутство, на підставі статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ) та статей 3, 13 ЦК України.

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами.
2.          У провадженні Господарського суду Волинської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 903/877/20 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Таб" (далі - ТОВ "Агро Таб"). Ліквідатором ТОВ "Агро Таб" призначено арбітражного керуючого Перепелицю В.В.
3.          04.03.2018 між ТОВ "Таблетка А" (ТОВ "Агро Таб") (Покупець) та ТОВ "ЕС Фарма" (Постачальник) укладено договір поставки № ЕС-331.
4.          На виконання вказаного договору Постачальником було здійснено поставку товару, розрахунок за який станом на 31.12.2019 повністю здійснено не було, що підтверджується підписаним сторонами Актом звірки взаєморозрахунків. Сума заборгованості ТОВ "Таблетка А" за договором становить 124 770,19 грн.
5.          04.04.2018 між ТОВ "ЕС Фарма" (Постачальник) та ТОВ "Фармдрайв" (ТОВ "Акрил Груп") (Покупець) укладено договір поставки № ЕС-332. Сума заборгованості ТОВ "Фармдрайв" становить 375 830,02 грн.
6.          21.11.2018 між ТОВ "ЕС Фарма" та ТОВ "Таблетка А" укладено договір поворотної фінансової допомоги № 21/11/18 на суму 1 000 000 грн. Фінансова допомога надається строком до 31.12.2019.
7.          На підставі вказаного договору від 21.11.2018 № 21/11/18 ТОВ "Таблетка А" перераховано ТОВ "ЕС Фарма" грошові кошти в сумі 500 000 грн.
8.          10.01.2020 між ТОВ "Таблетка А" (Сторона 1) та ТОВ "ЕС Фарма" (Сторона 2) було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, за яким: а) за договором поставки від 04.03.2018 № 331 Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 124     169,98 грн за поставку товару; б) за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18 Сторона 1 є кредитором, а Сторона 2 є боржником у зобов`язанні повернення фінансової допомоги в частині суми, яка становить 124 169,98 грн. Сторони досягли згоди про те, що зобов`язання сторін за вказаними договорами припиняються в сумі 124 169,98 грн, оскільки зустрічні вимоги є рівними.
9.          14.01.2020 між ТОВ "Таблетка А", як Цедентом, та ТОВ "Фармдрайв", як Цесіонарієм, укладено оскаржуваний Договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ТОВ "Таблетка А" відступило ТОВ "Фармдрайв", а ТОВ "Фармдрайв" набуло право вимоги, належне ТОВ "Таблетка А", і стало кредитором за Договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18 між ТОВ "Таблетка А" та ТОВ "ЕС Фарма".
          Згідно з пунктом 2 Договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 ТОВ "Фармдрайв" набуло право вимагати від ТОВ "ЕС Фарма" належного виконання сплати ним коштів поворотної фінансової допомоги в сумі 375 830,02 грн.
10.          15.01.2020 між ТОВ "Фармдрайв" (Сторона 1) та ТОВ "ЕС Фарма" (Сторона 2) укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, за якою: 
          а) за договором поставки від 04.04.2018 № 332 Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі      375  830,02 грн за поставку товару; 
          б) за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18 Сторона 1 є кредитором, а Сторона 2 є боржником у зобов`язанні повернення фінансової допомоги в частині суми, яка становить 375 830,02 грн. Сторони досягли згоди про те, що зобов`язання сторін за вказаними договорами припиняються в сумі          375   830,02 грн, оскільки зустрічні вимоги є рівними.

Подання до суду позову.
11.          У лютому 2022 року в межах зазначеної справи про банкрутство ліквідатор ТОВ "Агро Таб" арбітражний керуючий Перепелиця В.В. подав до Господарського суду Волинської області позов про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020, укладеного між ТОВ "Таблетка А" (чинна назва - ТОВ "Агро Таб") та ТОВ "Фармдрайв" (чинна назва - ТОВ "Акрил-Груп").
12.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Таблетка А" за договором відступлення права вимоги від 14.01.2020 безоплатно здійснило відчуження майна - права вимоги до ТОВ "ЕС Фарма" в сумі 375 830,02 грн, тим самим відмовившись від власних майнових вимог до ТОВ "ЕС Фарма".

Розгляд справи судами.
13.          09.08.2022 рішенням Господарського суду Волинської області у справі         №   903/877/20 (903/150/22) у задоволенні позову ліквідатора ТОВ "Агро Таб" арбітражного керуючого Перепелиці В.В. відмовлено.
14.          Місцевий господарський суд своє рішення мотивував тим, що вчинений правочин визнається фіктивним, якщо він укладався без мети реального настання наслідків для сторін такого договору.
          Разом з цим, позовна заява не містить жодних належних підстав для визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 недійсним, а наявність у ТОВ "Агро Таб" боргів перед контрагентами, спорів щодо стягнення з позивача коштів не є підставою, яка забороняла ТОВ "Агро Таб" укладати договори, які ця юридична особа вважала за необхідне для провадження господарської діяльності.
          Відтак, укладення оспорюваного договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 створило для ТОВ "ЕС Фарма" та ТОВ "Фармдрайв"  (ТОВ "Агро Таб") правові наслідки, і на виконання яких було передано відповідні кошти, що виключає можливість кваліфікації договору відступлення права вимоги (цесії) як фіктивного, або такого, що вчинений на шкоду кредиторам (на що додатково вказує дата укладення такого договору - 14.01.2020, коли провадження про банкрутство ТОВ "Агро Таб" було розпочато 08.12.2020).
15.          07.12.2022 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 09.08.2022 у справі № 903/877/20 (903/150/22). Прийнято нове рішення. Позов задоволено. Визнано недійсним Договір відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020, укладений між між ТОВ "Таблетка А" (чинна назва - ТОВ "Агро Таб") та ТОВ "Фармдрайв" (чинна назва - ТОВ "Акрил-Груп").
16.          Постанова мотивована тим, що судом не встановлено, що сума заборгованості за договором від 04.04.2018 № ЕС-332, укладеним між ТОВ "ЕС Фарма" та ТОВ "Фармдрайв", у розмірі 375 830,02 грн підтверджена первинними документами.
          Таким чином, за Договором відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 ТОВ "Таблетка А" безоплатно відступило належне останньому, а ТОВ "Фармдрайв" безпідставно набуло, право вимоги перед ТОВ "ЕС Фарма" на суму 375 830,02 грн і стало кредитором за Договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18, укладеним між ТОВ "Таблетка А" та ТОВ "ЕС Фарма".
          При цьому, на момент укладення Договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 керівником як ТОВ "Таблетка А", так і ТОВ "Фармдрайв" була одна особа - ОСОБА_1 , що стверджується із наданих витягів з Єдиного рержавного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та ставить під сумнів добросовісність дій учасників правовідносин щодо цілей укладення даних правочинів.
          Крім того, оспорюваний правочин вчинений 14.01.2020, тобто протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТОВ "Таблетка А" (чинна назва - ТОВ "Агро Таб"), що, відповідно до приписів статті 42 КУзПБ, ставить під сумнів справедливе задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Агро Таб".
          Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що на момент укладення оспорюваного правочину боржник мав заборгованість перед кредиторами; боржник здійснив безоплатно відчуження майна (права вимоги вартістю 375 830,02 грн); оспорюваний правочин було вчинено боржником з пов`язаною особою; виконання оспорюваного правочину призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника; відчуження майна боржника було здійснено без огляду на права кредиторів щодо забезпечення їхніх вимог активами боржника. Відповідно, оспорюваний правочин не був економічно обґрунтованим (не мав очевидної економічної мети); правочин вчинено з метою уникнення сплати боргу та унеможливлення задоволення вимог інших осіб (кредиторів); боржник безпідставно та сумнівно зменшив розмір активів; сторони правочину діяли очевидно недобросовісно та зловживали правами стосовно кредиторів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу. 
17.          23.12.2022 ТОВ "ЕС Фарма" направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 та залишити в силі рішення Господарського суду Волинської області від 09.08.2022 у справі № 903/877/20 (903/150/22).
18.          Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження у цій справі, скаржник зазначає про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 203, 215, 234 ЦК України, статей 2, 5, 42, 73 ГПК України, а також їх застосування без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №     922/2495/21, від 03.09.2019 у справі № 904/4567/18, від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №     910/7547/17, що кореспондується з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
19.          Крім того, скаржником зазначено:
          про відсутність об`єктивних підстав для визнання недійсним спірного договору відступлення права вимоги (цесії);
          що цей договір не може вважатися фіктивним, оскільки базувався на укладених раніше між сторонами цієї господарської справи договорах;
          про невручення скаржникові копії апеляційної скарги ліквідатора ТОВ "Агро Таб" на рішення Господарського суду Волинської області від 09.08.2022.

Б.           Доводи, викладені у відзивах на касаційну скаргу.
20.          До Верховного Суду на касаційну скаргу ТОВ "ЕС Фарма" надійшли відзиви від ліквідатора ТОВ "Акрил-Груп" арбітражного керуючого Чипиженка Є.В. (просив розглянути справу з урахуванням наведених у відзиві обставин) та від ліквідатора ТОВ "Агро Таб" арбітражного керуючого Перепелиці В.В. Останній із посиланням на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права навів прохання залишити без задоволення цю касаційну скаргу, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.
А.             Щодо суті касаційної скарги.
21.          Заслухавши присутнього у судовому засіданні учасника справи, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи скаржника, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав. 
22.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
23.          Тому твердження у касаційній скарзі про невручення скаржникові копії апеляційної скарги ліквідатора ТОВ "Агро Таб" на рішення Господарського суду Волинської області від 09.08.2022, відхиляються колегією суддів, оскільки суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин та доказів, з яких виходили суди при вирішенні справи. Зокрема, з цього приводу суд апеляційної інстанції вказав про виконання апелянтом - ліквідатором ТОВ "Агро Таб" вимог статті 259 ГПК України щодо подання разом із апеляційною скаргою доказів надсилання її копії на поштову адресу ТОВ "ЕС Фарма": 01010, м. Київ, вул. І. Мазепи, 3, оф. 174, листом з описом вкладення.
24.          Крім того, скаржником не наведено таких порушень норм процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення (частина друга статті 311 ГПК України). 
25.          Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов (визнаючи недійсним Договір відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020), виходив з того, що на момент укладення оспорюваного правочину боржник мав заборгованість перед кредиторами; боржник здійснив безоплатно відчуження майна (права вимоги вартістю 375 830,02 грн); оспорюваний правочин було вчинено боржником з пов`язаною особою; виконання оспорюваного правочину призвело до зменшення обсягу майнових активів боржника; відчуження майна боржника було здійснено без огляду на права кредиторів щодо забезпечення їхніх вимог активами боржника. Відповідно, оспорюваний правочин не був економічно обґрунтованим (не мав очевидної економічної мети); правочин вчинено з метою уникнення сплати боргу та унеможливлення задоволення вимог інших осіб (кредиторів); боржник безпідставно та сумнівно зменшив розмір активів; сторони правочину діяли очевидно недобросовісно та зловживали правами стосовно кредиторів.
26.          Судова колегія погоджується з цим висновком з огляду на таке. 
27.          Як зазначено позивачем у позові, він посилався, що спірний договір укладено не лише всупереч положенням статті 234 ЦК України (правові наслідки фіктивного правочину), але також, що підставою для визнання недійсним спірного договору є недотримання сторонами договору положень статей 3, 13 ЦК України, статті 42 КУзПБ, а також нанесення шкоди кредиторам цим договором.
28.          Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
29.          Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. 
30.          Велика Палата Верховного Суду у наведеній справі зазначила, що позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) і послатися на спеціальну норму, що передбачає визнання правочину недійсним.
31.          Оцінюючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваної постанови про визнання недійсним спірного договору відступлення права вимоги, Верховний Суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №     905/2030/19 (905/2445/19).
32.          Так, у постанові від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) предметом судового розгляду справі був позов не сторони правочину в межах справи про банкрутство про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, який обґрунтовано, зокрема, вчиненням боржником до відкриття провадження у справі про його банкрутство фраудаторного правочину.
33.          Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) щодо суті позовних вимог дійшла таких висновків.
34.          Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
35.          Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
36.          Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.
37.          Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:
          - момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;
          - контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
          - щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
38.          Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
39.          Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.
40.          Слід звернути увагу, у контексті цього спору, на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16:
          "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
          Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".
41.          Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі                       № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19(902/1243/20)).
42.          Слід зауважити, що цивільні й господарські відносини, у межах яких передбачається виконання обов`язку боржника в майбутньому без забезпечення такого боргу, ґрунтуються в основному на довірі учасників відносин до свого контрагента, а також на впевненості в можливості захистити свої майнові права в спосіб, передбачений законом, зокрема, через суд.
43.          У сучасному українському законодавстві, як і в іноземних правопорядках, оспорювання так званих підозрілих угод божника є одним з найважливіших юридичних інструментів консолідації та збільшення конкурсної маси шляхом повернення до неї майна боржника, переданого іншим особам.
44.          Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства на підставі пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 Цивільного кодексу України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 Цивільного кодексу України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
45.          Водночас, категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що частина друга статті 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.
46.          Судом апеляційної інстанції було встановлено, що:
          сума заборгованості ТОВ "Таблетка А" за договором від 04.03.2018 № ЕС-331 становить 124 770,19 грн, що підтверджується підписаним сторонами Актом звірки взаєморозрахунків;
          на підставі договору від 21.11.2018 № 21/11/18 ТОВ "Таблетка А" перераховано ТОВ "ЕС Фарма" грошові кошти в сумі 500 000 грн, що підтверджується банківською випискою ПАТ "Банк Восток" на оптичному носії інформації разом із супровідним листом від 16.07.2021 № 2023-БТ щодо руху коштів по рахунках ТОВ "Таблетка А" за період з 21.04.2017 по 14.07.2021, додана до матеріалів справи про банкрутство ТОВ "Агро Таб";
          згідно укладеної між ТОВ "Таблетка А" та ТОВ "ЕС Фарма" 10.01.2020 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання сторін за договором поставки від 04.03.2018 № ЕС-331 та за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18 припиняються в сумі 124 169,98 грн. Тобто залишок заборгованості ТОВ "ЕС Фарма" перед ТОВ "Таблетка А" залишився в сумі 375 830,02 грн;
          згідно укладеного 04.04.2018 між ТОВ "ЕС Фарма" та ТОВ "Фармдрайв" договору поставки № ЕС-332 сума заборгованості ТОВ "Фармдрайв" перед "ТОВ "ЕС Фарма" становить 375 830,02 грн;
           14.01.2020 ТОВ "Фармдрайв" стало новим кредитором за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 №     21/11/18 згідно Договору про відступлення ТОВ "Таблетка А" права вимоги (цесії) ТОВ "Фармдрайв" від ТОВ "ЕС Фарма" заборгованості на суму 375 830,02 грн.
          При цьому, судом не встановлено, що сума заборгованості за договором від 04.04.2018 № ЕС-332, укладеним між ТОВ "ЕС Фарма" та ТОВ "Фармдрайв", у розмірі 375 830,02 грн підтверджена первинними документами.
          На виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 16.06.2022 ТОВ "ЕС Фарма" не надано копій первинних документів, а інформаційна довідка щодо розрахунків по договору поставки від 04.04.2018 № ЕС-332 містить суперечливі відомості. Так, згідно з довідкою заборгованість ТОВ "Акрил-Груп" складає 202 567,98 грн, а згідно наданої оборотно-сальдової відомості залишок боргу ТОВ "Акрил-Груп" складає 202     497,98 грн. 
47.          Наведене свідчить, що за Договором відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 ТОВ "Таблетка А" безоплатно відступило належне останньому, а ТОВ "Фармдрайв" безпідставно набуло, право вимоги перед ТОВ "ЕС Фарма" на суму 375 830,02 грн і стало кредитором за Договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 21.11.2018 № 21/11/18, укладеним між ТОВ "Таблетка А" та ТОВ "ЕС Фарма. У результаті спірний договір призвів до зменшення активів ТОВ "Таблетка А".
48.          Також судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент укладення Договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 керівником як ТОВ "Таблетка А", так і ТОВ "Фармдрайв", була одна особа - ОСОБА_1 , що стверджується із наданих витягів з Єдиного рержавного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та ставить під сумнів добросовісність дій учасників правовідносин щодо цілей укладення даних правочинів.
49.          Крім того, оспорюваний правочин вчинений 14.01.2020, тобто протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, що відповідно до приписів статті 42 КУзПБ ставить під сумнів справедливе задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ "Агро Таб".
50.          Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для визнання укладеного між ТОВ "Таблетка А" (ТОВ "Агро Таб") та ТОВ "Фармдрайв" (ТОВ "Акрил-Агро) правочину - Договору відступлення права вимоги (цесії) від 14.01.2020 недійсним згідно спеціальних норм статті 42 КУзПБ.   
51.          Доводи касаційної скарги (що оспорюваний договір не може вважатися фіктивним, оскільки базувався на укладених раніше між сторонами цієї господарської справи договорах, та про відсутність об`єктивних підстав для визнання недійсним спірного договору відступлення права вимоги (цесії))  не спростовують цих висновків суду, оскільки договір визнавався недійсним не з підстав положень статті 234 ЦК України, а норм статті 42 КУзПБ та статей 3, 13 ЦК України - досліджувалися не ознаки фіктивності договору, а спрямування його наслідків на виведення активів боржника (завдання шкоди кредиторам боржника), що було доведено у суді апеляційної інстанції. Наявність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним згідно з положеннями норм статті 42 КУзПБ знайшли своє підтвердження, про що описано вище.  
52.          Судова колегія зауважує, що з приводу подібності правовідносин звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
53.          Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
54.          При цьому Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/17, пункт 40 постанови від 25.04.2018     № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.
55.          Слід зауважити, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).
56.          Тому твердження скаржника, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2495/21, від 03.09.2019 у справі                        №  904/4567/18, від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17, визнається судовою колегією безпідставним, оскільки встановлені судами фактичні обставини справи, що формують зміст правовідносин, у цій справі та у справах, на які посилається скаржник, є різними (у цій справі, на відміну від перелічених скаржником справ, договір визнавався недійсним з підстав положень статті 42 КУзПБ та статей 3, 13 ЦК України), що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.    
57.          Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду.

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
58.          У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕС Фарма" доводи не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції. Тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС Фарма" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

В.          Розподіл судових витрат.
59.          У зв`язку з тим, що судова колегія відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
          
П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС Фарма" за вх. № 6636/202  залишити без задоволення. 

2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 903/877/20 (903/150/22) залишити без змін. 

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. Пєсков
Судді                                                                                                    В. Білоус
                                                                                                    В. Картере