УХВАЛА

26 січня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/16540/21 
Верховний Суд у складі колегії  судді Касаційного господарського суду: 
Булгакової І. В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової служби України (далі - ДПС України) 
на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.06.2022 та 
постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022
за заявою акціонерного товариства "Укртелеком" про заміну боржника у справі №910/16540/21
за заявою акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії АТ "Укртелеком"
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державної фіскальної служби України,

ВСТАНОВИВ:
ДПС України 09.01.2023 (згідно з відміткою на конверті) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.06.2022 (про заміну боржника його правонаступником) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 зі  справи №910/16540/21. Разом з тим до скарги додано заяву про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з такого. 
Відповідно до приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, предметом касаційного оскарження є ухвала господарського суду міста Києва від 07.06.2022, залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022, якою задоволено заяву акціонерного товариства "Укртелеком" про заміну боржника у  цій справі на його правонаступника.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Абзацом третім пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України встановлено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, порушення яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цього рішення.
Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний абзац частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Натомість у поданій скарзі скаржник підставою касаційного оскарження зазначає неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права,  що відповідає  пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, тобто як для оскарження судового рішення, зазначеного у пунктах 1, 4 частини першої вказаної норми, однак касаційна скарга не містить належних обґрунтувань передбачених абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України підстав для оскарження судового рішення, визначеного пунктами 2, 3 частини першої зазначеної норми.
З огляду на викладене скаржнику необхідно обґрунтувати неправильне застосування норм матеріально чи порушення процесуального права з посиланням на підставу подання касаційної скарги, визначену відповідним абзацом частини другої статті 287 ГПК України з огляду на предмет касаційного оскарження.
Враховуючи, що скаргу подано без додержання вимог щодо змісту касаційної скарги, викладеного у пункті 5 частини другої статті 290 ГПК України, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху.
Окрім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК  України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (далі - Закон). 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приписами статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року визначений у розмірі 2  589,00 грн.
Касаційна скарга була подана 09.01.2023, а тому, враховуючи викладене, судовий збір за подання даної касаційної скарги мав обчислюватись та сплачуватись до спеціального фонду Державного бюджету України з урахуванням вимог вказаних норм Закону у розмірі 2  589,00 грн. 
Проте скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. Не зазначено про наявність такого доказу і в додатках до касаційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:
- зазначити підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену абзацом другим частини другої статті 287 ГПК України з належним обґрунтуванням того, у чому полягало неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у цій справі (з урахуванням предмета касаційного оскарження);
- надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2  589,00  грн на реквізити, які вказані на вебсайті Верховного Суду у розділі "Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях", із зазначенням обов`язкових реквізитів у призначенні платежу (зокрема, щодо інформації про номер справи, у межах якої подається відповідна скарга).
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
З огляду на залишення касаційної скарги без руху заява про зупинення виконання оскаржуваних в касаційному порядку судових рішень залишається без розгляду до усунення недоліків.
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 зі  справи №910/16540/21 залишити без руху.
2. Надати Державній податковій службі України строк для усунення недоліків, який становить не більше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему "Електронний суд" або поштою за адресою: м.  Київ, вул. О.  Копиленка,  6.
3. Роз`яснити Державній податковій службі України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                       І. В.  Булгакова