УХВАЛА

04 квітня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/22947/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А.,
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазові технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 у справі №910/22947/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазові технології" до 1) Державного підприємства "Молдавська залізниця";                   2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Іволга-2" про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогазові технології" (далі - Позивач) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 у справі №910/22947/17 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2023 відкрито касаційне провадження у справі №910/22947/17 за касаційною скаргою Позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022. Призначено до розгляду касаційну скаргу у відкритому судовому засіданні на 22.03.2023 о 12:30. Витребувано матеріали справи з Господарського суду міста Києва / Північного апеляційного господарського суду.
Після надходження матеріалів справи №910/22947/17 до Верховного Суду та під час підготовки справи до касаційного розгляду, Судом встановлено, що при зверненні з касаційною скаргою, Позивачем недоплачено судовий збір у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" (судовий збір недоплачено в розмірі 864   700,00 грн) у зв`язку з чим, ухвалою Верховного Суду від 22.03.2023 на підставі статей 176, 301 ГПК України касаційну скаргу Позивача залишено без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги (шляхом надання до Суду документа на підтвердження сплати (доплати) судового збору в розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про судовий збір").
Верховний Суд в обґрунтування ухвали від 22.03.2023 зазначив, що "після надходження матеріалів справи №910/22947/17 до Верховного Суду та під час підготовки справи до касаційного розгляду, Судом встановлено, що ТОВ "Нафтогазові технології" зверталося до Господарського суду міста Києва із заявою про збільшення позовних вимог, в якій Позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідачів лізингові платежі за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7  879  680,00 доларів США, штраф за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до пункту 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19  325  393,92 доларів США, відсотки за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до статті 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9  662  671,16 доларів США, що всього становить 36  867  745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 в загальній сумі складає 1  038  195  701,45 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Нафтогазові технології" про збільшення позовних вимог".
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався в суд першої інстанції з наступними клопотаннями та заявами: клопотання про приєднання документів до матеріалів справи (т. 5 а.с. 262-274); заперечення на клопотання представника Відповідача-1 від 04.02.2021 про закриття провадження у справі (т. 6 а.с. 15-16); додаткові пояснення (вих.№130 від 09.03.2021) до заперечень на клопотання представника Відповідача-1 про закриття провадження у справі (т. 6 а.с. 24-26). При цьому, в додаткових поясненнях (вих.№130 від 09.03.2021) до заперечень на клопотання представника Відповідача-1 про закриття провадження у справі, Позивач зазначає (т. 6 а.с. 26), що "тобто, на даний час Господарський суд міста Києва розглядає справу №910/22947/17 щодо солідарного стягнення з ДП "Молдавська залізниця" та ТОВ "Іволга-2" лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7  879  680,00 доларів США, штрафу за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до пункту 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19   325   393,92 доларів США, відсотків за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до статті 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9  662  671,16 доларів США, що всього становить 36   867   745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає     1   038   195  701,45 грн".
Таким чином, Позивач підтверджує, що обсяг (розмір) позовних вимог, заявлених до солідарного стягнення з Відповідачів з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2019, яка була прийнята до розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019, про що також зазначено в рішенні Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 (аркуш 6 рішення, т. 6 а.с. 85), становить 36  867  745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1  038  195  701,45 грн.
Колегія суддів зазначає, що крім перерахованих вище заяв, клопотань, після звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 19.03.2019 та прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови від 06.08.2020, якою було скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2019, Позивачем не подавалися жодні заяви (клопотання) про відмову від збільшених вимог щодо стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання та відсотків за прострочене виконання зобов`язання.
Таким чином, наведеним вище в сукупності підтверджується розмір позовних вимог з урахуванням заяви Позивача від 19.03.2019 про збільшення позовних вимог, який було розглянуто судами попередніх інстанцій та який зазначено скаржником у касаційній скарзі, в загальній сумі 36   867   745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1   038   195   701,45 грн.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, як вбачається з тексту первісної касаційної скарги від 12.07.2022 (вх.№5607/2022 від 09.11.2022 - т. 6 а.с. 202-211), яка була повернута скаржнику ухвалою Верховного Суду від 11.01.2023, а також касаційної скарги від 06.12.2022 (вх.№836/2023 від 09.02.2023 - т. 7 а.с. 3-23), за якою ухвалою Верховного Суду від 16.02.2023 відкрито касаційне провадження, Позивач (скаржник) зазначає: "Враховуючи, що 128 танк-контейнерів перебували у власності Nistas GmbH до 20.03.2007 про, що свідчить Угода про визнання права власності та про передачу 128 танк-контейнерів ДП "Молдавська залізниця" від 02.04.2007 року, вимоги позивача щодо стягнення з ДП "Молдавська залізниця", як боржника, та ТОВ "Іволга-2", як поручителя, лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7  879  680,00 доларів США, штрафу за прострочення виконання зобов`язання, у відповідності до п. 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997, у загальному розмірі 19  325  393,92 доларів США, відсотків за прострочення виконання зобов`язання, у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова, у загальному розмірі 9  662  671,16 доларів США, що всього становить 36  867  745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1  038  195  701,45 грн, у зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем-1 своїх зобов`язань з оплати лізингових платежів та несплатою залишкової вартості танко-контейнерів та амортизацію є правомірними та обґрунтованими".
Тобто, на момент пред`явлення касаційної скарги, скаржник у ній зазначив та підтвердив свої позовні вимоги, які він вважав заявленими і обґрунтованими. Отже, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду, якими було відмовлено у задоволенні позовних вимог, були прийняті з урахуванням поданої Позивачем 19.03.2019 заяви про збільшення позовних вимог (т. 4 а.с. 115-118), яку було прийнято до розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019.
Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2023 оскаржено Позивачем до Верховного Суду повністю. Також, Позивач просив Суд ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Для визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги має значення обсяг вимог касаційної скарги від 06.12.2022, яка відповідно до процесуального закону не була доповнена чи змінена Позивачем з часу її подання до Верховного Суду і до постановлення 16.02.2023 ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. Тобто, розмір судового збору визначається вимогами касаційної скарги про оскарження судового рішення щодо розглянутих позовних вимог.
Позивач 30.03.2023 (згідно з поштовою відміткою на конверті) направив до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву від 29.03.2023 про усунення недоліків касаційної скарги (заява надійшла до Верховного Суду 03.04.2023), в якій просив продовжити розгляд касаційної скарги у справі №910/22947/17, а також додав копію заяви від 10.03.2023 про відмову від частини позовних вимог та заяву від 29.03.2023 про відмову від частини позовних вимог.
Щодо заяви про усунення недоліків касаційної скарги колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (частина перша). Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частин друга). Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (частина п`ята).
Зі змісту заяви від 29.03.2023 про усунення недоліків касаційної скарги вбачається, що Позивач, не надавши доказів сплати (доплати) судового збору згідно з ухвалою Верховного Суду від 22.03.2023 про залишення касаційної скарги без руху, водночас, не погоджується з цією ухвалою Верховного Суду від 22.03.2023 щодо розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено оскаржуваними судовими рішеннями, що, по суті, є додатковими поясненнями щодо предмета спору (в частині розміру позовних вимог).
Оскільки Позивач (скаржник) не просив дозволу подати додаткові пояснення, які він надіслав 30.03.2023 у вигляді заяви від 29.03.2023 про усунення недоліків касаційної скарги, а Суд за межами строку для подання доповнень чи зміни касаційної скарги не визнав їх подання необхідним, тому цю заяву Позивача від 29.03.2023 про усунення недоліків касаційної скарги колегія суддів Верховного Суду залишає без розгляду.
Щодо заяви Позивача від 10.03.2023 про відмову від частини позовних вимог та заяви Позивача від 29.03.2023 про відмову від частини позовних вимог колегія суддів зазначає таке.
Від Позивача на адресу Верховного Суду 03.04.2023 надійшла заява від 29.03.2023 про відмову від частини позовних вимог, в якій, на підставі частини другої статті 46, частини першої статті 191, статті 307 ГПК України, Позивач відмовляється від частини позовних вимог щодо стягнення 19   325   393,92 доларів США - штрафу за прострочення виконання зобов`язання; 9   662   671,16 доларів США - відсотків за прострочення виконання зобов`язання.
Також, до Верховного Суду 03.04.2023 надійшла заява від 10.03.2023 про відмову від частини позовних вимог, в якій на підставі частини другої статті 46 ГПК України, Позивач відмовляється від частини позовних вимог щодо стягнення 19   325   393,92 доларів США - штрафу за прострочення виконання зобов`язання; 9   662   671,16 доларів США - відсотків за прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з частиною першою статті 307 ГПК України у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу.
Водночас, як зазначалося вище, ухвалою Верховного Суду від 22.03.2023 на підставі статей 176, 301 ГПК України касаційну скаргу Позивача залишено без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги (шляхом надання до Суду документа на підтвердження сплати (доплати) судового збору в розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про судовий збір").
Однак, розгляд судом касаційної інстанції заяв про відмову від позову (частини позовних вимог) можливий лише після усунення недоліків касаційної скарги та продовження касаційного провадження. Тобто, заяви Позивача про відмову від частини позовних вимог не можуть бути прийняті Судом до розгляду раніше, ніж будуть усунуті недоліки касаційної скарги.
До того ж, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що подання заяв про відмову від позову (повністю або частково), незалежно від часу їх подання в суд касаційної інстанції, не впливає на визначення розміру судового збору за поданою раніше касаційною скаргою, оскільки не змінює обсягу вимог касаційної скарги щодо оскарження судових рішень, а тим більше не змінює розміру позовних вимог, які були предметом розгляду в судах попередніх інстанцій.
Строк для усунення недоліків у даному випадку, відповідно до частини одинадцятої статті 176 ГПК України, не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу Верховного суду від 22.03.2023 Позивач отримав 28.03.2023, а тому останній день строку, визначеного частиною одинадцятою статті 176 ГПК України припадає на 03.04.2023 (з урахуванням вихідних днів).
Пунктом 3 ухвали Верховного Суду від 22.03.2023 роз`яснено Позивачу, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали суду, підлягають застосуванню наслідки, передбачені статтею 176 ГПК України.
Відповідно до частини тринадцятої статті 176 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Позивач, звертаючись 30.03.2023 в суд касаційної інстанції із заявою про усунення недоліків касаційної скарги (надійшла 03.04.2023), недоліки своєї касаційної скарги не усунув, тобто, у строк, визначений частиною одинадцятою статті 176 ГПК України не надав до Суду документа на підтвердження сплати (доплати) судового збору у розмірі 864   700,00 грн, який визначений відповідно до Закону України "Про судовий збір".
З огляду на наведене, враховуючи, що протягом встановленого законом строку Позивачем не усунуто недоліків поданої ним же касаційної скарги від 06.12.2022, тобто, не сплачено (не доплачено) судовий збір у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір", колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги Позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 без розгляду на підставі статей 176, 301 ГПК України.
Оскільки касаційна скарга Позивача залишається без розгляду, тому заяви Позивача про відмову від частини позовних вимог, які надійшли до Верховного Суду 03.04.2023 також залишаються без розгляду, оскільки не можуть розглядатися раніше, ніж буде усунуто недоліки касаційної скарги.
При цьому, Верховним Судом ураховано принцип рівності сторін перед законом і судом, принцип змагальності судового процесу, з огляду на що належний баланс між забезпеченням реалізації звернення заявника до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо форми та змісту касаційної скарги) та принципу "res judicata", у даній справі судом касаційної інстанції дотримано.
Керуючись статтями 169, 176, 234, 235, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазові технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 у справі №910/22947/17 залишити без розгляду.
2. Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазові технології" про відмову від частини позовних вимог від 10.03.2023 та 29.03.2023 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           В. Суховий

Судді                                                                                                        І. Берднік

                                                                                                                    В. Зуєв