УХВАЛА

23 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/21157/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансматик"
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансматик"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа-Холдинг Магнет"
про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,
ВСТАНОВИВ:
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансматик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа-Холдинг Магнет" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
2.          Господарський суд міста Києва рішенням від 21.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023, у задоволенні позовних вимог відмовив повністю.
3.          15.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансматик" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
4.          Верховний Суд ухвалою від 02.03.2023 витребував матеріали справи №910/21157/21 та відклав розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансматик", повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху до надходження до Верховного Суду матеріалів справи.
5.          13.03.2023 до Верховного Суду надійшли матеріали справи №910/21157/21.
6.          Перевіривши матеріали справи та касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
7.          Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.
8.          Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).
9.          Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.
10.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).
11.          У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
12.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
13.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
14.          Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
15.          Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
16.          При цьому, необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.
17.          Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
18.          Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та / або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
19.          Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
20.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
21.          У розділі ІІІ "Підстави касаційного оскарження" скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій застосували в оскаржуваних рішеннях статті 94, 277 Цивільного кодексу України, ст.34 Господарського кодексу України, ст.27, 30 Закону "Про інформацію" без урахування послідовної та сталої правової позиції щодо предмета дослідження, суб`єкта відповідальності та порядку доказування обставин у цій категорії справ, висловленої у наведених скаржником постановах Верховного Суду; підставою касаційного оскарженні є й відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо юридичної відповідальності власника комерційного веб-сайту за неналежне адміністрування та / або модерування ним веб-форуму такого сайту, внаслідок чого користувачем веб-форуму, дійсну особу якого у позивача немає можливості встановити, була поширена негативна та недостовірна інформація (коментарі) щодо позивача, яка наносить шкоду його діловій репутації та спричиняє моральну шкоду.
22.          Окрім цього, у розділі IV касаційної скарги скаржник вказує, що суди попередніх інстанцій в порушення ст.86, ч.5 ст.236 ГПК не дослідили зібрані у справі докази, а саме висновок експерта №828/01/2022, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
23.          Однак усупереч наведеному скаржник не вказує конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 цієї статті (зокрема не посилається й на пункти 1, 3, 4 ч.2 ст.287 ГПК).
24.          Як було зазначено, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
25.          Відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
26.          Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".
27.          Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
28.          Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
29.          Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
30.          За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").
31.          Відповідно до ч.4 ст.6 Закону "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
32.          Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивач заявив дві немайнові вимоги, а саме: 1) визнати інформацію недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації позивача, 2) зобов`язати відповідача спростувати поширену інформацію, а також одну вимогу майнового характеру - стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію на відновлення репутації у розмірі 150 000 грн. Усі три вимоги розглянув суд першої інстанції та переглянув суд апеляційної інстанції, за наслідком чого ухвалено рішення про відмову у позові. 
33.          Враховуючи вимоги касаційної скарги (скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове - про задоволення позову), скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у розмірі 13 620 грн, який розраховується так: 
-          за вимогу майнового характеру: 2 270 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (оскільки 1,5% від 150 000 грн = 2 250 грн, що є менше, аніж 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб)) х 200% = 4 540 грн;
-          за дві вимоги немайнового характеру: 2 270 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021) х 2 вимоги х 200% = 9 080 грн.
34.          Проте, скаржник відповідно до платіжної інструкції від 07.02.2023 №117 сплатив 9 080 грн, тобто на 4 540 грн менше від суми судового збору, що підлягає сплаті у цьому випадку.
35.          Оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.
36.          Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.
37.          Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
38.          З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду до усунення недоліків.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансматик" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі №910/21157/21 залишити без руху.
2.          Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансматик" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3.          Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансматик", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                      О.  Кібенко