УХВАЛА

30 січня 2023 року 
м. Київ

cправа №  906/86/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "АртХаус",
на рішення господарського суду Житомирської області від 24.05.2022,
додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 10.06.2022
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2022
за позовом Керівника Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Романівської селищної ради Житомирської області,
Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області
до: комунальної установи "Романівська дитячо-юнацька спортивна школа";
товариства з обмеженою відповідальністю "АртХаус"
про визнання недійсним та скасування рішення комітету конкурсних торгів та договору про закупівлю робіт на суму 54 870 000 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АртХаус" (далі - ТОВ "АртХаус", відповідач-2, скаржник) звернулося 29.12.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить: скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 24.05.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 (повний текст постанови виготовлено 08.12.2022) зі справи № 906/86/20 повністю; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову; скасувати додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 10.06.2022; ухвалити нове рішення про стягнення: з Романівської селищної ради на користь комунальної установи "Романівська дитячо-юнацька спортивна школа" (далі - комунальна установа) 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; з Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області на користь комунальної служби 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, прохальна частина касаційної скарги містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Предметом касаційної скарги є рішення місцевого суду від 24.05.2022, додаткове рішення місцевого суду від 10.06.2022 та постанова апеляційного господарського суду від 05.12.2022. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій                       статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Так поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої                       статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, щодо якої відсутній висновок та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому скаржник має усвідомлювати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини                  другої                      статті 287 ГПК України).

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що першою підставою касаційного оскарження рішення місцевого суду після його перегляду судом апеляційної інстанції відповідач-2 зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: щодо законності укладення тендерних договорів підряду за наявності бюджетних асигнувань на здійснення відповідного будівництва). Однак скаржником не наводиться відповідної норми (норм) права, щодо якої відсутній висновок її застосування, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення справи № 906/86/20. Отже, касаційна скарга в цій частині підстав касаційного оскарження містить певні недоліки, які підлягають усуненню.

Крім того, другою підставою касаційного оскарження рішення місцевого суду після його перегляду судом апеляційної інстанції ТОВ "АртХаус" вказує пункт 3                частини третьої статті 310 ГПК України з відповідним посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 287 ГПК України (зауважує, що суд необґрунтовано відхилив клопотання комунальної установи про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Державної казначейської служби у Романівському районі Житомирської області, оскільки, на думку скаржника, прийняте рішення може вплинути на його права або обов`язки щодо однієї зі сторін). Однак, вказана підстава для звернення із касаційною скаргою є необґрунтованою та взаємонеузгодженою стосовно вимог про скасування судових актів з ухваленням нового рішення у справі.

Щодо вимог про скасування додаткового рішення місцевого суду від 10.06.2022, після його перегляду судом апеляційної інстанції (постанова апеляційного господарського суду від 05.12.2022), то перевіркою форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України встановлено, що доводи касаційної скарги відповідача-2 у цій частині вимог касаційної скарги не містять детального опису правовідносин у контексті обґрунтування мотивів та підстав звернення з касаційною скаргою з чітким посиланням на норму права - відповідний пункт частини другої  статті 287 ГПК України.

Отже, підстави касаційного оскарження містять недоліки, які підлягають усуненню.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Щодо клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на те, що касаційна скарга ТОВ "АртХаус" зі справи № 906/86/20 підлягає залишенню без руху до усунення недоліків, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження буде розглянуто Касаційним господарським судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АртХаус" на рішення господарського суду Житомирської області від 24.05.2022, додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 10.06.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 зі справи № 906/86/20 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "АртХаус" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "АртХаус", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                              І. Бенедисюк