ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  908/1946/15-г 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"
на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя В.А.   Кричмаржевський) від 31.05.2022
та постанову Центрального апеляційного господарського суду (головуючий - Л.М.   Білецька, судді: Т.А.   Верхогляд, Ю.Б. Парусніков) від 27.09.2022 
за заявою Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк"
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммерческо-производственная фирма "Алкор" 
про визнання банкрутом. 

Учасники справи:
представник кредитора (Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк") - Разумов М.А., адвокат,
представник кредитора (Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо") - не з`явився 
представник боржника - не з`явився. 

1.          Короткий зміст вимог
1.1.          15.04.2015 Господарський суд Запорізької області ухвалив порушити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммерческо-производственная фирма "Алкор" (далі - Боржник) в загальному порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ввести щодо Боржника процедуру розпорядження майном та призначити розпорядника майна тощо.
03.08.2015 Господарський суд Запорізької області постановив припинити процедуру розпорядження майном Боржника, визнати його банкрутом, відкрити відносно Боржника ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатора Боржника тощо.
1.2.          27.04.2022 ліквідатор Боржника - арбітражний керуючий Плесюк О.С. подав суду клопотання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Боржника. 
Клопотання обґрунтовано, зокрема, завершенням ліквідаційної процедури Боржника та невиявленням у нього достатньо активів для задоволення вимог кредиторів Боржника. 
1.3.          03.05.2022 арбітражний керуючий Юдицький Олександр Вікторович подав заяву, а 11.05.2022 - доповнення та уточнення до неї, про затвердження звіту про грошову винагороду та відшкодування витрат та пропорційне стягнення з кредиторів банкрута грошових коштів на проведення ліквідаційної процедури за період виконання ним повноважень ліквідатора Боржника з 12.01.2018 до 18.05.2021 та про видачу наказу.
Заяви обґрунтовані правом на грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора Боржника у цій справі та компенсацію витрат, які понесені ним у заявлений період під час проведення заходів у ліквідаційній процедурі Боржника, оскільки він фактично провів ліквідаційну процедуру у цій справі, тоді як призначений судом арбітражний керуючий Плесюк О.С. завершив здійснену Юдицьким О.В. процедуру ліквідації Боржника та подав відповідні звіт та ліквідаційний баланс. При цьому арбітражний керуючий Юдицький О.В. уточнив, що тимчасове зупинення йому права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, що стало підставою для усунення від виконання обов`язків ліквідатора Боржника, було визнано судовим рішенням протиправним, а відповідний наказ Міністерства юстиції України скасований як протиправний. 
1.4.          26.05.2022 ліквідатор Боржника - арбітражний керуючий Плесюк О.С. подав заяву про затвердження звіту про грошову винагороду та відшкодування витрат та пропорційне стягнення з кредиторів банкрута грошових коштів на проведення ліквідаційної процедури за період виконання ним повноважень ліквідатора Боржника з 18.05.2021 до 31.08.2021 та про видачу наказу.
1.5.          Заява обґрунтована визначеним законом правом на отримання плати за виконання ним повноважень ліквідатора Боржника у цій справі у відповідний період, а також належним виконанням ним цих повноважень у цій справі, відсутністю зауважень та скарг з боку кредиторів з цього приводу попри той факт, що комітет кредиторів відмовився від підписання протоколу зборів комітету кредиторів Боржника, на якому були представлені проекти відповідних звітів як щодо арбітражного керуючого Плесюка О.С., так і щодо арбітражного керуючого Юдицького О.В. 
Вимога про покладення витрат щодо оплати винагороди арбітражного керуючого на кредиторів пропорційно їх грошовим вимогам обґрунтована невиявленням у Боржника активів для здійснення компенсації суми заявленої до стягнення винагороди. 

2.          Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1.          31.05.2022 Господарський суд Запорізької області постановив ухвалу (залишену без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022) ухвалив: 
-          здійснити заміну кредитора - Акціонерного товариства "Сбербанк" його правонаступником - Акціонерним товариством "Міжнародний резервний банк" (далі - Банк);
-          затвердити звіт арбітражного керуючого Юдицького О.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора за період з 12.01.2018 до 18.05.2021 на суму 448 624 грн 85 коп., що складається з нарахованої та частково відшкодованої грошової винагороди - на суму 433   219 грн 48 коп., понесених та частково-відшкодованих витрат - на суму 15   405 грн 37 коп.;
-          стягнути на користь арбітражного керуючого Юдицького О.В. з Банку ці витрати в сумі 260 479 грн 55 коп. та з Публічного акціонерного товариства "Банк "Камбіо" - 143 111 грн 32 коп., та видати відповідні накази;
-          затвердити звіт арбітражного керуючого Плесюка О.С. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень ліквідатора Боржника з 18.05.2021 до 31.08.2021 в сумі 62 129 грн 03 коп., 
-          стягнути на користь арбітражного керуючого Плесюка О.С. з Банку ці витрати в сумі 42 309 грн 87 коп. та з Публічного акціонерного товариства "Банк "Камбіо" - 19 819 грн 16 коп., та видати відповідні накази;
-          затвердити ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Боржника, ліквідувати Боржника та закрити провадження у справі. При цьому суд також ухвалив вважати погашеними вимоги кредиторів Боржника на відповідні суми, що не були задоволені через недостатність майна Боржника.
2.2.          Судові рішення мотивовані наявністю підстав для затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Боржника через доведенні доказами у справі встановлені за підсумками ліквідаційної процедури обставини: вчинення ліквідатором належних дій з виявлення активів та пасивів Боржника: здійснення продажу частини виявленого майна Боржника з направленням коштів від його продажу на задоволення частини кредиторської заборгованості, оскільки інша частина майна перебуває на тимчасово окупований території України, у місті Донецьку, що унеможливлює його реалізацію; відповідну неможливість відновити платоспроможність Боржника.
Судові рішення в частині затвердження звітів арбітражних керуючих про відшкодування ним витрат у ліквідаційній процедурі Боржника за відповідний період виконання кожним з них повноважень ліквідатора у цій справі з пропорційним покладенням на кредиторів Боржника цих витрат мотивовані правильністю наданих арбітражними керуючими розрахунків щодо наведених витрат, невиявленням майна для відшкодування арбітражним керуючим понесених кожним з них витрат та грошової винагороди, розмір якої встановлений ухвалою суду у цій справі,  право на яку встановлене законом та сплата якої є обов`язковою, враховуючи також обов`язок як ініціюючого кредитора, так і інших кредиторів усвідомлювати обов`язок оплатити вказані витрати та винагороду у разі невиявлення у Боржника майна та інших активів для компенсації цих витрат та винагороди.
При цьому суди врахували відсутність скарг кредиторів на дії/бездіяльність арбітражних керуючих Юдицького О.В. та Плесюка О.С. протягом всієї ліквідаційної процедури Боржника.
2.3.          Погодившись з наведеними висновками, апеляційний суд, відхиляючи аргументи заявників апеляційних скарг - двох кредиторів у справі, зазначив, що введення у банку тимчасової адміністрації та процедури ліквідації не перешкоджає ухваленню рішення про стягнення з такого банку винагороди та витрат ліквідатора, оскільки наведені обставини стосуються процедури виконання відповідного судового рішення; комітет кредиторів був належним чином повідомлений про засідання з розгляду та затвердження звіту ліквідатора та ліквідбалансу Боржника, однак ухилився від підписання відповідного протоколу тощо.

3.          Встановлені судами обставини
3.1.          За результатами ліквідаційної процедури ліквідатором складено реєстр вимог кредиторів Боржника, до якого включені грошові вимоги:
1/ Акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ, у розмірі 74   457   116   грн 90   коп. основного боргу з четвертою чергою задоволення, 10   064   грн   00коп. судового збору з першою чергою задоволення, 8   782   158   грн   00 коп., що забезпечені заставою майна Боржника.
2/ Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", код в ЄДР 26549700, м.   Київ, у розмірі 1   845   232 грн 69   коп. основного боргу, як вимоги поточного кредитора з четвертою чергою задоволення, 37   172   204   грн 62   коп., що забезпечені заставою майна боржника.
3.2.          Ліквідаційна процедура триває майже 7 років. 
За час проведення ліквідаційної процедури ліквідатором проведено інвентаризацію майна підприємства-банкрута та виявлені майнові активи, що є предметом забезпечення вимог кредитора-1, і як були реалізовані на торгах, а отримані від продажу майна кошти спрямовані на часткове погашення кредиторської заборгованості, інше майно, яке було виявлене на тимчасово окупованій агресором - російською федерацією, території у місті Донецьку по вул. Куйбишева, 120А: адміністративна будівля з гаражем, будівля кафе, атракціони неможливо було оцінити і реалізувати з викладених вище причин. 
Матеріали справи підтверджують, що банкрут не здійснює господарську діяльність з травня 2014 року.
Відсутність у банкрута іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна підтверджується відповідними документальними доказами, які долучені до матеріалів справи, та ліквідаційним балансом банкрута, доданим до звіту.
Відповідно до матеріалів справи ліквідатором Боржника вживались заходи з розшуку документів на підтвердження дебіторської заборгованості банкрута, але позитивних результатів не досягнуто. 
Труднощі виникали в ліквідаційній процедурі із-за того, що підприємство Боржника зареєстроване на тимчасово непідконтрольній Україні території. 
3.3.          В судовому засіданні були досліджені разом з учасниками матеріали справи, звіти арбітражних керуючих, які у різні періоди виконували повноваження ліквідатора, запити, відповіді на них, інформації та інша документація стосовно банкрута. 
Звіт ліквідатора та матеріали ліквідаційної процедури, звіти про витрати та нарахування грошової винагороди розглянуті на засіданні комітету кредиторів, на якому був присутній представник єдиного члена комітету кредиторів - Банку, який відмовився підписувати протокол за результатами засідання, про що був складений арбітражним керуючим відповідний акт.
Матеріали справи свідчать про відсутність майна (майнових прав) у банкрута, за рахунок якого можливо здійснити повне задоволення вимог кредиторів.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведення керівником, учасниками Боржника до банкрутства, а також вчинення ними дій, що мали на меті передачу активів Боржника іншій юридичній особі з метою уникнення в подальшому можливості звернення стягнення на майно товариства Боржника, створення умов, за яких підприємство стало неплатоспроможним,.
Заходи, вжиті ліквідатором з пошуку печаток, штампів, документації щодо господарської діяльності, позитивних результатів не дали. 
Всі здійснені ліквідатором запити, отримані відповіді та інші документи, що стосуються ліквідаційної процедури, досліджені судом та приєднані до матеріалів справи. 
3.4.          Відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.01.2018 ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В., який виконував повноваження ліквідатора до 18.05.2021.
3.5.          Згідно з ухвалою від 23.03.2018 затверджено Положення про Фонд для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому ліквідатору банкрута Юдицькому О.В., встановлено основну грошову винагороду у розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць за весь час виконання повноважень ліквідатора у цій справі за рахунок коштів фонду для оплати грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, затверджено порядок використання коштів фонду, які визначені рішенням комітету кредиторів від 01.02.2018. 
3.6.          Відповідно до представленого арбітражним керуючим Юдицьким О.В. звіту його грошова винагорода та витрати становлять 448   624 грн 85 коп., яка складається з нарахованої, з урахуванням частково відшкодованої грошової винагороди, на суму 433   219   грн   48   коп., понесених, з урахуванням частково відшкодованих витрат, на суму 15   405   грн 37 коп., виходячи з встановленого розміру мінімальної заробітної плати у відповідні періоди та ухвали суду від 23.03.2018. 
Згідно з представленим ліквідатором Плесюком О.С. звітом його грошова винагорода та витрати становлять 62   129   грн 03   коп., які не були відшкодовані. 
Поданими детальними розрахунками арбітражні керуючі підтвердили правильність нарахування грошової винагороди відповідно до визначеного судом розміру та ставок мінімальної заробітної плати у відповідні періоди. Понесені витрати підтверджені платіжними документами, долученими до звітів, як-то: квитанціями, платіжними дорученнями, рахунками, фіскальними чеками тощо. 
3.7.          Дії чи бездіяльність арбітражних керуючих Юдицького О.В. та Плесюка О.С. кредиторами у цій справі жодного разу не оскаржувались за весь час ліквідаційної процедури.
Ліквідаторами вживались активні дії та прийняті належні заходи щодо розшуку активів Боржника.
3.8.          У відсотковому співвідношенні вимоги кредиторів складаються наступним чином:
1/ АТ "МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК", код в ЄДР-25959784, місто Київ, в   сумі 83   239   274 грн 90 коп., що становить - 68,1% від загального розміру кредиторських вимог; 
2/ ПАТ "Банк КАМБІО", код в ЄДР-26549700, місто Київ, в сумі 39   017   437   грн. 31   коп., що становить - 31,9% від загального розміру кредиторських вимог.
З урахуванням часткового відшкодування грошової винагороди та понесених витрат підлягають стягненню на користь арбітражного керуючого Юдицького   О.В. з кредитора-1 - АТ "МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК" 260   479   55 грн 00 коп., з кредитора-2 - ПАТ "Банк КАМБІО" 143   111   грн 32   коп.
На користь ліквідатора Плесюка О.С. підлягають стягненню з кредитора - АТ   "МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК" 42   309   грн 87   коп., а з кредитора - ПАТ   "Банк КАМБІО" 19   819 грн 16   коп.

4.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1.          05.12.2022 Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.05.2022 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяв арбітражних керуючих Юдицького О.В. та Плесюка О.С. про затвердження звіту про грошову винагороду та відшкодування витрат у цій справі та пропорційне стягнення з кредиторів Боржника грошових коштів на проведення ліквідаційної процедури за період виконання вказаними особами повноважень ліквідатора Боржника, а також в задоволенні заяви про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Боржника.

5.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1.          Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди:
-          неправильно застосували положення статті 30 Кодексу України з процедур банкрутство (далі - КУзПБ), висновки щодо застосування яких сформульовані в постановах Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №   910/32824/15, від 15.05.2018 у справі №   29/5005/486/2012, відповідно до яких винагорода арбітражному керуючому встановлена за виконання ним повноважень, тоді як надані ліквідаторами Боржника звіти не відображають вчинених ними заходів у цій справі щоденно (відсутня інформація в розрізі дат);
-          не врахували висновки Верховного Суду в постановах від 20.01.2020 у справі № 922/416/19 та від 25.11.2021 у справі № 922/2194/21 щодо застосування положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з урахуванням яких арбітражні керуючі, що виконували повноваження ліквідатора Боржника обрали неналежних спосіб захисту своїх прав щодо винагороди та витрат у цій справі, звернувшись з вимогами про стягнення відповідних сум з кредиторів, установ банків, що ліквідуються, тоді як вони мали застосувати спеціальну процедуру та звернутись із кредиторськими вимогами до цих банків на відповідні суми в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
-          неправильно застосували положення статей 12, 30, 48 КУзПБ, оскільки всупереч визначеному цими нормами порядку розгляду та схвалення комітетом кредиторів звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, а також всупереч дійсними обставинам справи, поклались на надані арбітражними керуючими Плесюком О.С. та Юдицьким   О.В. відомості та обставини проведення зборів комітету кредиторів з розгляду та прийняття рішення щодо затвердження звітів ліквідаторів щодо затвердження ним винагороди, тоді як відповідні збори належним чином не скликались та не проводились, копії звітів Банку не направлялись - лише повідомлення про проведення зборів.
5.2.          Також скаржник вказав на надання Юдицьким О.В. неналежних, недопустимих та недостовірних доказів, зокрема тих, що складались та направлялись ним в період, коли його було усунуто від виконання обов`язків ліквідатора у цій справі, а також що направлялись на електронні адреси фізичних осіб- працівників Банку, а не на адресу Банку, як сторони у цій справі.
Крім цього скаржник вказав, що суди не надали оцінку аргументам Банку у запереченнях щодо заяв ліквідаторів щодо затвердження їх звітів про грошову винагороду та витрат, тоді як звіти ліквідаторів Плесюка О.С. та Юдицького   О.В. не відображають фактично вчинені ними дії у ліквідаційній процедурі у відповідні періоди їх призначення у цій справі.
5.3.          Заперечуючи оскаржувану судові рішення в частині затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, а також щодо закриття провадження у справі, скаржник вказав, що саме затвердження звітів ліквідаторів про грошову винагороду, відшкодування витрат та пропорційне стягнення з кредиторів грошових коштів на проведення ліквідаційної процедури унеможливить повернення до питання розгляду звітів арбітражних керуючих та затвердження їх судом у зв`язку із ліквідацією з державною реєстрацією припинення банкрута.

6.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1.          Аргументи арбітражного керуючого Юдицького О.В., у відзиві на касаційну скаргу, в якому ця особа погоджується з оскаржуваними рішеннями, як правомірними та обґрунтованими, аналогічні мотивам в цих рішеннях, до яких додано про незазначення в касаційній скарзі передбачених процесуальними нормами підстав для касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень в тій їх частині, що підлягає касаційному оскарженню - затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Боржника та закриття провадження у справі, відсутність порушень судами при ухваленні судових рішень в цій частині та недоведення скаржником зворотного; незазначення скаржником жодного прикладу невиконання арбітражним керуючим Юдицьким О.В. вимог закону щодо повноважень ліквідатора у цій справі протягом всього часу виконання повноважень, а скаржник своїми аргументами намагається схилити касаційний суд до встановлення нових обставин та переоцінки тих, що встановлені судами попередніх інстанцій.

7.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо правил здійснення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат у справі про банкрутство 
7.1.          Суди встановили, що підставою для заперечення Банком підстав для затвердження судом звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Боржника та закриття провадження у справі про банкрутство Боржника стала незгода Кредитора з поданими у справі звітами про відшкодування арбітражним керуючим грошової винагороди за період виконання кожним із них повноважень ліквідатора Боржника та понесених витрат, а також зі здійсненням пропорційного покладення на кожного із кредиторів Боржника цих витрат та обов`язку відшкодувати суми грошової винагороди.
7.2.          У зв`язку із цим Суд звертається до передумов для затвердження судом звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та закриття провадження у справі про банкрутство. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 90 КУзПБ суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За змістом статей 12, 61, 62, 63, 64 КУзПБ: 
-          на арбітражного керуючого, серед іншого, покладено обов`язок проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію;
-          ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, формує ліквідаційну масу з усіх видів майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлених в ході ліквідаційної процедури, за рахунок коштів, одержаних від продажу якого (майна та майнових активів боржника), здійснюється задоволення вимог кредиторів.
7.3.          Відповідно до частини другої статті 65 КУзПБ, якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - банкрута, а також власнику майна.
Частиною третьою статті 65 КУзПБ передбачено, що якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.
Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств. 
За змістом статті 65 КУзПБ звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх необхідних заходів ліквідаційної процедури, вчинення усіх необхідних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, за результатами розгляду яких суд постановляє ухвалу про ліквідацію боржника та закриття провадження у справі.
Звідти, у поданому суду на затвердження звіті ліквідатор зобов`язаний зазначити повну інформацію щодо всіх вжитих ним заходів та обґрунтувати їх достатність і вичерпність для досягнення мети ліквідаційної процедури, а господарський суд має перевірити висновки ліквідатора та надати мотивовану оцінку повноті його дій у ліквідаційній процедурі.
7.4.          Отже положеннями КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участі кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).
А тому на особу, яка має сумніви щодо належного виконання ліквідатором передбачених законом дій та заходів у ліквідаційній процедурі, покладений обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №   904/4863/13, від 28.11.2019 у справі № 904/6144/16, від 10.12.2020 у справі №   916/95/18), від 20.04.2021 у справі № 920/799/17.
Щодо необхідності дотримання вказаного неодноразово зазначав Верховний Суд також у постановах від 08.05.2018 у справі №   904/5948/16, від 02.07.2019 у справі № 5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі №   914/3812/15, від 28.11.2019 у справі № 18/1971/12, від 27.02.2020 у справі № 910/21227/16, від 25.06.2020 у справі № 44/484-б, від 27.10.2020 у справі №   28/29-б-43/212-2012, від 02.09.2021 у справі № 910/3438/13, від 07.10.2021 у справі № 914/3812/15, від 08.12.2022 у справі № 904/4387/19.
7.5.          А тому, з урахуванням положень статей 61-65, 90 КУзПБ, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також, достовірність змісту ліквідаційного балансу (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 20.04.2021 у справі № 920/799/17).
7.6.          Щодо грошової винагороди та відшкодування витрат в процедурі ліквідації Суд зазначає про таке.
Положення частин першої, четвертої, сьомої статті 43 Конституції України визначають, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Положеннями КУзПБ визначено, що ліквідатор здійснює відповідні повноваження у справі про банкрутство на платній основі.
Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою статті 30 цього Кодексу передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Згідно з частиною другою статті 30 КУзПБ право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Частиною п`ятою статті 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
7.7.          Таким чином кредитори, за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі подати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди
Кредитори, які очікують на результат діяльності арбітражного керуючого, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий, в свою чергу, правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, а оплата грошової винагороди, у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел, має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
За відсутності у боржника будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат у справі на кредиторів боржника є правильним, як у разі створення ними фонду для авансування таких витрат відповідно до частини п`ятої статті 30 КУзПБ, так і за ухвалою суду пропорційно сумам визнаних вимог, адже залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого у відповідності до приписів статті 43 Конституції України та статті 30 КУзПБ.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 23.09.2021 у справі №5002-17/1718-2011 та від 10.08.2022 у справі № 916/956/13. 
7.8.          У зв`язку із викладеним та враховуючи встановлені судами, а саме:
-          проведення кожним із призначених у справі ліквідаторів Боржника протягом відповідного періоду призначення у цій справі всіх необхідних заходів  і дій у ліквідаційній процедурі, зокрема, вчинення усіх необхідних дій щодо виявлення кредиторів та активів боржника, здійснення задоволення вимог кредиторів на частину суми цих вимог у зв`язку із недостатністю виявленого у Боржника майна (пункти 3.2, 3.3);
-          відображення відповідних заходів, дій та обставин в поданому у справі звіті ліквідатора та ліквідаційному балансі - без спростування скаржником відповідних обставин (пункти 3.2, 3.3);
-          здійснення заміни ліквідатора у цій справі, а саме арбітражного керуючого Юдицького О.В., з призначенням ліквідатором Боржника - арбітражного керуючого Плесюка   О.С. ухвалою від 18.05.2021 за об`єктивних обставин, однак не у зв`язку із незаконністю дій арбітражного керуючого Юдицького О.В. у цій справі та/або допущеними ним порушеннями (пункт 3.4);
-          затвердження ухвалою від 23.03.2018 Положення про Фонд для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому - ліквідатору банкрута з встановленням основної грошової винагороди у розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць за весь час виконання повноважень ліквідатора у цій справі за рахунок коштів фонду для оплати грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, затвердження порядку використання коштів фонду, які визначені рішенням комітету кредиторів від 01.02.2018 (пункт 3.5);
-          відображення кожним із ліквідаторів у цій справі за відповідний період у звітах (про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень) відомостей щодо виконаних ними повноважень у цій справі (пункт 3.6);
-          відсутність з боку кредиторів Боржника, зокрема і скаржника (неподання ними) скарг на дії кожного із призначених у цій справі ліквідаторів Боржника: (пункт 3.7);
Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях щодо відповідності обставинам справи інформації як у звітах про нарахування та виплату грошової винагороди та про відшкодування витрат, так і у звіті ліквідатора, ліквідаційному балансі, наявність підстав для затвердження цих звітів з покладенням наведених витрат та обов`язку з оплати винагороди арбітражного керуючого на визнаних у цій справ кредиторів Боржника пропорційно визнаним вимогам.
При цьому Суд ураховує аргументи арбітражного керуючого Юдицького О.В. у власному звіті про грошову винагороду з доданням доказів щодо скасування судовим рішенням у справі 580/2279/21 як протиправного наказу Міністерства юстиції України №   1193/5 від 01.04.2021 "Про застосування до арбітражного керуючого Юдицького О.В. дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого строком на шість місяців" (пункт 1.3).
Дійшовши наведеного висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 5.1, 5.2) про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 30 КУзПБ, порушення норм процесуального права та щодо невідповідності відомостей у звіті ліквідатора Боржника, звітах про винагороду та витрати у цій справі дійсним обставинам справи.
У цьому висновку Суд також ураховує, що апелюванням до невідповідності окремих відомостей та обставин дійсним обставинам справи (пункти 51, 5.2) скаржник вимагає від Суду встановлення нових обставин справи та переоцінки доказів, що не відповідає тим межам повноважень суду касаційної інстанції при розгляді справи, що визначені, зокрема, положеннями частини другої статті 300 ГПК   України.   
7.9.          Крім цього, відхиляючи аргументи скаржника про відсутність підстав для вимог ліквідаторів щодо стягнення з кредиторів виплати грошової винагороди у заявлених розмірах через недоведення ліквідаторами часу, витраченого на вчинення ними окремих дій у ліквідаційній процедурі Боржника, Суд зауважує, що положення статті 30 КУзПБ імперативно закріплюють щомісячний характер нарахування основної грошової винагороди за весь період виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень з оплатою цієї винагороди у межах розміру, встановленого законом (частина друга стаття 30 КУзПБ), що встановлюється ухвалою суду (у цій справі ухвалою від 23.03.2018, пункт 3.5).
7.10.          Суд також відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.1) в тій їх частині, в якій скаржник стверджує про неналежний спосіб захисту арбітражними керуючими, що виконували повноваження ліквідатора Боржника у цій справі, своїх прав на отримання винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат, посилаючись на необхідність застосування спеціальної процедури - шляхом звернення із кредиторськими вимогами до відповідних банків - кредиторів Боржника на відповідні суми в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки цим ствердженням скаржник помиляється у порядку вирішення питання щодо винагороди арбітражного керуючого - ліквідатора боржника у справі про банкрутство.
Так, цей порядок визначений спеціальними нормами КУзПБ, згідно з яким (абзац третій частини шостої статті 30) розгляд звіту про нарахування та виплату арбітражному керуючому грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, а відповідно і вирішення питання щодо покладення на кредиторів боржника тягаря оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат у справі через відсутність у боржника будь-яких майнових активів здійснюється у межах відповідної справи про банкрутство.
При цьому відповідна норма абзацу третього частини шостої статті 30 КУзПБ не встановлює винятків з наведеного правила в залежності від особи кредитора (установа банку, товариство/підприємство державної форми власності, державний/фіскальний орган тощо), на якого покладається обов`язок з оплати вказаних грошової винагороди та витрат у справі про банкрутство. 
7.11.          Крім цього Суд відхиляє аргументи скаржника (пункт 5.3), що затвердження звітів ліквідаторів про грошову винагороду та відшкодування витрат у цій справі унеможливить повернення до питання розгляду звітів арбітражних керуючих та затвердження їх судом в зв`язку із ліквідацією з державною реєстрацією припинення банкрута, оскільки скаржник помиляється щодо порядку вирішення відповідних питань, тоді як первинним є оцінка судом повноти дій арбітражного керуючого (ліквідатора) у ліквідаційній процедурі, відомостей у звіті та ліквідаційному балансі, за результатами чого розглядаються звіти та вирішуються питання щодо оплати винагороди та витрат арбітражного керуючого.
7.12.          Таким чином доводи скаржника про незаконність затвердження судом звіту та ліквідаційного балансу Боржника, звітів ліквідаторів щодо грошової винагороди та витрат у цій справі про банкрутство, а також ухвалення  рішення про закриття провадження у справі про банкрутство не знайшли свого правового та матеріального підтвердження, не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.
7.13.          Висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи. 
У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК   України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала місцевого суду та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
7.14.          Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" залишити без задоволення.
2.          Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2022 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 31.05.2022 у справі №   908/1946/15-г залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
          
Головуючий суддя                                                                      О.В. Васьковський
Судді                                                                                          В.В. Білоус 
                                                                                          В.Я.   Погребняк