ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/15803/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Сухового В. Г.,
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» -                Хомишин І. Б.,
Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - Буркової О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 (у складі колегії суддів: Станіка С. Р. (головуючий), Тищенко О. В., Шаптали Є. Ю.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 (суддя                             Борисенко І. І.)
у справі № 910/15803/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про стягнення 4   238 899,46 грн,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» (далі - ТОВ «Тернопільелектропостач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПАТ «НЕК «Укренерго»), в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог) стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4   283 899,46 грн, з яких 1 350 472,54 грн штрафу, 1 436   001,69 грн пені, 219 607,00 грн 3% річних, 38 584,93 грн інфляційних збитків за порушення договірних зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 № 0261-09021 (далі - Договір від 25.07.2019 № 0261-09021).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови Договору                   від 25.07.2019 № 0261-09021 в частині здійснення своєчасної оплати послуг, наданих за договором.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022, позов                  ТОВ «Тернопільелектропостач» задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НЕК «Укренерго» на користь ТОВ «Тернопільелектропостач» 1 350   472,54 грн штрафу, 1   278   023 ,09 грн пені, 186   980,21 грн 3 % річних, 38   584,93 інфляційних втрат та 42   810,90 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у вересні  2022 року ПАТ «НЕК «Укренерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктом 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.11.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 910/15803/21 за касаційною скаргою ПАТ «НЕК «Укренерго» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.11.2022.
ТОВ «Тернопільелектропостач» у відзиві на касаційну скаргу зазначає про наявність підстав для закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України та просить постановити ухвалу про закриття касаційного провадження, відкритого на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а в решті у задоволенні касаційної скарги відмовити.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2022 в судовому засіданні у справі № 910/15803/21 за касаційною скаргою ПАТ «НЕК «Укренерго» оголошено перерву до 14.12.2022.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 № 429,                                           ТОВ «Тернопільелектропостач» є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
Крім того, відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268                                   ТОВ «Тернопільелектропостач» є постачальником універсальних послуг на території Тернопільської області.
Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго», правонаступником якого є ПАТ «НЕК «Укренерго»), згідно з ліцензією, є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України.
25.07.2019 між ТОВ «Тернопільелектропостач» (постачальник послуг) та ДП «НЕК «Укренерго» (замовник) укладено договір № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, відповідно до умов якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із закупівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2. договору передбачено, що замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов Договору.
Відповідно до пункту 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.
За умовами договору постачальник послуг зобов`язаний: здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку; на запит замовника надавати розрахунок вартості послуги, проведений у розрахунковому періоді (Додаток 1 до договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію постачальника послуг; повідомляти замовника про обставини, що зумовлюють проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 договору; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; надавати послугу (пункт 3.1 договору).
Замовник зобов`язаний: приймати послугу, яку надає постачальник послуг; на запит постачальника послуг надати достовірну інформацію, яка необхідна для виконання умов цього договору; повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (Додаток 2 до цього договору) протягом 5 днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі; складати та надавати постачальнику послуг податкову накладну згідно з вимогами чинного законодавства України (пункт 3.3 довору).
Пунктом 4.1 договору передбачено, що сторони цього договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 4.3 договору у разі порушення замовником зобов`язання щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.
Згідно з пунктом 4.5. договору, усі спори, що виникають з цього договору, сторони вирішують шляхом переговорів. У разі неможливості досягти згоди шляхом переговорів сторона-ініціатор має право звернутися до регулятора та/або суду.
Договір набирає чинності з 25.07.2019 та діє по 31.12.2020 (пунктом 7.1. договору).
Цей договір підписано обома його учасниками та скріплений печатками.
У подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди щодо внесення змін до цього договору. Зокрема, додатковою угодою № 2 від 02.09.2019 розділ 7 договір доповнено пунктом 7.2 відповідно до якого умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.07.2019.
На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг та коригуючими актами до них:
1. Актом № 1/07 від 31.07.2019 (за період з 01.07.2019 по 31.07.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 20 450 635,78 грн без ПДВ (24 540 762,94 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 06.09.2019 № 1883 (строк оплати до 11.09.2019).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 19.02.2020 до акта № 1/07 від 31.07.2019, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 20   591 267,39 грн без ПДВ (24 709 520,87 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 28.02.2020 № 514 (строк оплати до 04.03.2020).
2. Актом № 2/08 від 31.08.2019 (за період з 01.08.2019 по 31.08.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 19 389 181,54 грн без ПДВ (23 267 017,85 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 03.10.2019 № 2056 (строк оплати до 08.10.2019).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 19.02.2020 до акта № 2/08 від 31.08.2019, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 19   560 256,28 грн без ПДВ (23 472 307,54 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 28.02.2020 № 514 (строк оплати до 04.03.2020).
3. Актом № 3/09 від 30.09.2019 (за період з 01.09.2019 по 30.09.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 17 380 160,18 грн без ПДВ (20 856 192,22 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 24.10.2019 № 2249 (строк оплати до 29.10.2019).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 31.03.2020 до акта № 3/09 від 30.09.2019, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 17 596 072,07 грн  без ПДВ (21 115 286,48 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 904 (строк оплати до 05.05.2020).
4. Актом № 4/10 від 31.10.2019 (за період з 01.10.2019 по 31.10.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 11 760 306,95 грн без ПДВ (14 112 368,34 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 26.11.2019 № 2484 (строк оплати до 29.11.2019).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 31.03.2020 до акта № 4/10 від 31.10.2019, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 12   116 607,05 грн без ПДВ (14   539 928,46 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 29.04.2020 № 904 (строк оплати до 05.05.2020).
5. Актом № 5/11 від 30.11.2019 (за період з 01.11.2019 по 30.11.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 4 316 747,17 грн без ПДВ (5 180 096,60 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3158 (строк оплати до 30.12.2019).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 09.09.2020 до акта № 5/11  від 30.11.2019, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 2 227 428,26 грн без ПДВ (5 072 913,91 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 30.10.2020 № 1953 (строк оплати до 04.11.2020).
6. Актом № 6/12 від 31.12.2019 (за період з 01.12.2019 по 31.12.2019) на загальну вартість послуг у розмірі 5 252 734,14 грн без ПДВ (6 303 280,97 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 28.01.2020 № 259 (строк оплати до 31.01.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 09.09.2020 до акта № 6/12 від 31.12.2019, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 2 389 309,57 грн без ПДВ (6 467 171,48 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 30.10.2020 № 1953 (строк оплати до 04.11.2020).
7. Актом № 7/01 від 31.01.2020 (за період з 01.01.2020 по 31.01.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 7 463 861,24 грн без ПДВ (8 956 633,49 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 25.02.2020 № 485 (строк оплати до 28.02.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 7/01 від 31.01.2020, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 7 386 641,31 грн без ПДВ (8 863 969,57 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
8. Актом № 8/02 від 29.02.2020 (за період з 01.02.2020 по 29.02.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 9 692 276,66 грн без ПДВ (11 630 731,99 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 25.03.2020 № 727 (строк оплати до 30.03.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 8/02 від 29.02.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 9 695 276,37 грн без ПДВ (11 634 331,64 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
9. Актом № 9/03 від 31.03.2020 (за період з 01.03.2020 по 31.03.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 20 387 233,31 грн без ПДВ (24 464 679,97 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 22.04.2020 № 864 (строк оплати до 27.04.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 9/03 від 31.03.2020, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 19 179 481,37 грн без ПДВ (24 215 377,64 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП  від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
10. Актом № 10/04 від 30.04.2020 (за період з 01.04.2020 по 30.04.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 37 715 876,74 грн без ПДВ (45 259 052,09 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 27.05.2020 № 996 (строк оплати до 01.06.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 10/04 від 30.04.2020, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 37 710 976,39 грн без ПДВ (45 253 171,67 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
11. Актом № 11/05 від 31.05.2020 (за період з 01.05.2020 по 31.05.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 30 086 048,02 грн без ПДВ (36 103 257,62 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 24.06.2020 № 1210 (строк оплати до 30.06.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 11/05 від 31.05.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 30 237 553,31 грн без ПДВ (36 285 063,97 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
12. Актом № 12/06 від 30.06.2020 (за період з 01.06.2020 по 30.06.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 34 148 983,45 грн без ПДВ (40 978 780,14 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 29.07.2020 № 1472 (строк оплати до 03.08.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 до акта № 12/06 від 30.06.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 34 213 614,33 грн без ПДВ (41 056 337,20 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 05.05.2021 № 763 (строк оплати до 11.05.2021).
13. Актом № 13/07 від 31.07.2020 (за період з 01.07.2020 по 31.07.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 41 348 245, 85 грн без ПДВ (49 617 895, 02 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 26.08.2020 № 1612 (строк оплати до 31.08.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 09.08.2021 до акта № 13/07 від 31.07.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 41 355 374,76 грн без ПДВ (49 626 449, 71 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524  (строк оплати до 14.09.2021).
14. Актом № 14/08 від 31.08.2020 (за період з 01.08.2020 по 31.08.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 45 942 006, 93 грн без ПДВ (55 130 408, 32 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 23.09.2020 № 1741 (строк оплати до 28.09.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 09.08.2021 до акта № 14/08 від 31.08.2020, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 45 935 466,98 грн без ПДВ (55 122 560, 38 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524 (строк оплати до 14.09.2021).
15. Актом № 15/09 від 30.09.2020 (за період з 01.09.2020 по 30.09.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 33 645 235, 27 грн без ПДВ (40 374 282, 32 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 21.10.2020 № 1939 (строк оплати до 26.10.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 до акта № 15/09 від 30.09.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 33 653 663,34 грн без ПДВ (40 384 396, 01 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524  (строк оплати до 14.09.2021).
16. Актом № 16/10 від 31.10.2020 (за період з 01.10.2020 по 31.10.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 16 816 046, 78 грн без ПДВ (20 179 256, 14 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 20.11.2020 № 2137 (строк оплати до 25.11.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 до акта № 16/10 від 31.10.2020, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 16 815 676, 12 грн без ПДВ (20 178 811, 34 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524 (строк оплати до 14.09.2021).
17. Акт № 17/11 від 30.11.2020 (за період з 01.11.2020 по 30.11.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 9 318 033, 72 грн без ПДВ (11 181 640, 46 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 23.12.2020 № 2683 (строк оплати до 29.12.2020).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 до акта № 17/11 від 30.11.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 9 322 526, 39 грн без ПДВ (11 187 031, 67 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524 (строк оплати до 14.09.2021).
18. Акт № 18/12 від 31.12.2020 (за період з 01.12.2020 по 31.12.2020) на загальну вартість послуг у розмірі 3 387 962, 79 грн без ПДВ (4 065 555, 35 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 20.01.2021 № 76 (строк оплати до 25.01.2021).
В подальшому сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 до акта № 18/12 від 31.12.2020, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 3 388 553, 68 грн без ПДВ (4 066 264, 42 грн з ПДВ), який затверджено постановою НКРЕКП від 09.09.2021 № 1524 (строк оплати до 14.09.2021).
19. Актом № 19/01 від 31.01.2021 (за період з 01.01.2021 по 31.01.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 8 207 456, 28 грн без ПДВ (9 848 947, 54 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 19.02.2021 № 268 (строк оплати до 24.02.2021).
20. Актом № 20/02 від 28.02.2021 (за період з 01.02.2021 по 28.02.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 19 288 651, 29 грн без ПДВ (23 146 381, 55 грн з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП від 22.03.2021 № 482 (строк оплати до 25.03.2021).
21. Актом № 21/03 від 31.03.2021 (за період з 01.03.2021 по 31.03.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 31 900 806, 29 грн без ПДВ (38 280 967, 55 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 21.04.2021 № 673 (строк оплати до 26.04.2021).
22. Актом № 22/04 від 30.04.2021 (за період з 01.04.2021 по 30.04.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 39 828 106, 02 грн без ПДВ (47 793 727, 22 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 26.05.2021 № 852 (строк оплати до 31.05.2021).
23. Актом № 23/05 від 31.05.2021 (за період з 01.05.2021 по 31.05.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 57 299 564, 68 грн без ПДВ (68 759 477, 62 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 23.06.2021 № 1042 (строк оплати до 29.06.2021).
24. Актом № 24/06 від 30.06.2021 (за період з 01.06.2021 по 30.06.2021) на загальну вартість послуг у розмірі 57 327 156, 59 грн без ПДВ (68 792 587, 91 грн з ПДВ), затвердженим постановою НКРЕКП від 23.07.2021 № 1177 (строк оплати до 28.07.2021).
11.01.2020 ТОВ «Тернопільелектропостач», з метою досудового врегулювання спору, звернулося до відповідача з листом - претензією № 7152/08 у якому просило терміново сплатити заборгованість у сумі 16   077 054,12 грн (без ПДВ), яка виникла за жовтень та листопад 2019 року, згідно умов Договору від 25.07.2019  № 0261-09021. 
Зазначена вимога була залишена відповідачем без задоволення.
Судами також установлено, що з боку відповідача відсутні претензії щодо належного виконання позивачем зобов`язань за договором та повідомлень про порушення позивачем умов договору.
ТОВ «Тернопільелектропостач», звертаючись до суду з вимогами про стягнення              3 % річних, інфляційних, пені та штрафу, обґрунтувало їх невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором від 25.07.2019 № 0261-09021 в частині своєчасної оплати наданих послуг.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши порушення відповідачем зобов`язань по оплаті наданих послуг за Договором № 0261-09021 від 25.07.2019, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафних санкцій, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у зв`язку з помилковим включенням позивачем в розрахунковий період, за який здійснюється нарахування 3% річних та пені, дати фактичної оплати відповідачем наданих послуг 
У поданій касаційній скарзі ПАТ «НЕК «Укренерго», послалось на те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано положення статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статі 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та не враховано висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.10.2019 у справі № 910/1005/19, від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 18.06.2019 у справі № 914/1208/18, від 19.09.2019 у справі № 907/532/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19,.
Також скаржник у касаційній скарзі послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що є підставою для подання касаційної скарги відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі (ОСП) - це юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55); постачальник універсальної послуги (ПУП) - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги (пункт 67); регулятор - НКРЕКП (пункт 72).
Пунктом 4 частини 5 статті 63 цього Закону передбачено, що постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.
Відповідно до частини 6 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує  50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств.
Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується регулятором.
Отже, на позивача та відповідача Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 «Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом» затверджено Порядок купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, зазначений порядок набрав чинності з 01.07.2019 (далі - Порядок у редакції від 26.04.2019). У подальшому Постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2802 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.04.2019 № 641» внесено зміни у постанову НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, відповідно до яких Порядок купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджено у новій редакції, зазначений порядок набрав чинності з 28.12.2019 (далі - Порядок у редакції від 13.12.2019). Норми Порядку у редакції від 13.12.2019, які регулюють розрахунок вартості та порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається постачальником універсальних послуг, відповідають відповідним нормам Порядку у редакції від 26.04.2019.
Відповідно до глави 3 Порядку в редакції від 26.04.2019 та 13.12.2019, на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк визначений законодавством покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Відповідно до пункту 3.2 глави 3 цього Порядку в редакціях від 26.04.2019 та від 13.12.2019 для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, за умовами пункту 2.1 Договору                 від 25.07.2019 № 0261-09021 вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.
Відповідно до пункту 3.1 цього договору постачальник послуг зобов`язаний, зокрема, здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у Регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку.
Так, вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії ПУП, що надається за розрахунковий місяць, розраховується за формулою, наведеною у пункті 13.1 глави 13 Порядку в редакції від 13.12.2019 (пункт 12.1 глави 12 Порядку у редакції від 26.04.2019).
Згідно з пунктом 13.2 глави 13 Порядку від 13.12.2019 (пункт 12.2 глави 12 Порядку у редакції від 26.04.2019) протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони.
Відповідно до пункту 13.3 глави 13 Порядку від 13.12.2019 (пункт 12.3 глави 12 Порядку у редакції від 26.04.2019) протягом двох робочих днів після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження. 
За умовами пункту 13.4 глави 13 Порядку від 13.12.2019 (пункт 12.4 глави 12 Порядку у редакції від 26.04.2019) протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.
Також, пунктом 13.5 глави 13 Порядку від 13.12.2019 передбачено, що у разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони корегують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Після підписання ОСП акта корегування ПУП надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.
Пунктом 13 частини 1 статті 17 зазначеного Закону встановлено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Судами попередніх інстанцій установлено, що акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та коригування до цих актів, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, підписані ПАТ «НЕК «Укренерго» без зауважень та претензій. Однак відповідач оплату наданих позивачем послуг у належні строки не здійснив, що підтверджується наданими позивачем доказами.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з частиною 2 статті 193 ГК України сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності, зокрема, за приписами статей 611, 625 ЦК України.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судами попередніх інстанцій, сторони у Договорі погодили застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.
Відповідно до пункту 4.3 Договору від 25.07.2019 № 0261-09021 у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, замовник сплачує виконавцю пені розмір 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, що підтверджуються матеріалами справи, щодо належного надання позивачем послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та несвоєчасної оплати відповідачем цих послуг, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про порушення відповідачем зобов`язань за Договором від 25.07.2019 № 0261-09021 та наявність підстав для стягнення 3% річних, інфляційних втрат, штрафу та пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язана за договором.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, наведений позивачем (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), суди попередніх інстанцій дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог і встановили, що розрахунки інфляційних втрат та штрафу є арифметично правильними, тоді як розрахунок 3% річних та пені помилково здійснено з урахуванням дати фактичної оплати відповідачем наданих послуг.
При цьому суди попередніх інстанцій врахували наведені вище норми чинного законодавства (частини 6 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», статті 3, 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Порядку в редакціях від 26.04.2019 (глава 12) та від 13.12.2019 (глава 13)), умови Договору від 25.07.2019 № 0261-09021 (пункти 2.1, 3.1) та нарахували суми 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за період прострочення здійснення відповідачем розрахунку за Договором від 25.07.2019 № 0261-09021 після спливу 3 робочих днів з дати затвердження регулятором вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. 
Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначати, що у судовому засіданні у суді касаційної інстанції представник відповідача не зміг пояснити, у чому полягає неправильне визначення судами сум, що підлягають стягненню, не заперечував як проти правильності встановлених періодів, на які нараховано штрафні санкції, так і проти правильності самого їх розрахунку, а навпаки підтвердив їх правильність.
Доводи скаржника щодо помилкового незастосування судами попередніх інстанцій статті 614 ЦК України при вирішенні спору у цій справі, суд касаційної інстанції не бере до уваги, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження відсутності вини відповідача, про що зазначено і в оскаржуваних судових рішеннях.
Разом з цим, суди попередніх інстанцій відмовили відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 90% у зв`язку з його необґрунтованістю. Відмовляючи у задоволенні цього клопотання, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, а судами не встановлено винятковості випадку та наявності підстав у розумінні частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України для зменшення розміру неустойки.
ПАТ «НЕК «Укренерго», обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, у поданій касаційній скарзі вказало, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосовано норми статті 551 ЦК України, статі 233 ГК України, без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.10.2019 у справі № 910/1005/19, від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 18.06.2019 у справі    № 914/1208.18, від 19.09.2019 у справі № 907/532/18, від 26.03.2020 у справі   № 904/2847/19.
Так, однією з підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Зі змісту зазначеної норми права випливає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. Тобто застосування правового висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, залежить від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі за результатом оцінки поданих сторонами доказів. При цьому встановлені судом фактичні обставини у кожній справі можуть бути різними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. 
Так, суд касаційної інстанції вважає безпідставним посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 21.10.2019 у справі № 910/1005/19, від 26.09.2019 у справі № 922/3613/18, від 18.06.2019 у справі № 914/1208.18, від 19.09.2019 у справі № 907/532/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19, оскільки аналіз висновків, зроблених у оскаржуваних судових рішеннях у справі № 910/15803/21, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведених постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, з огляду на те, що рішення щодо зменшення розміру штрафних санкцій у кожній із наведених справ, приймалися Судом за наслідками встановлених судами попередніх інстанцій обставин та поданих доказів. 
Крім того, Верховний Суд зазначає, що сама по собі відмова у зменшені розміру неустойки не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зменшення її розміру є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
У справі № 910/15803/21, у якій подано касаційну скаргу, на підставі встановлених обставин та поданих доказів, судами попередніх інстанцій не встановлено підстав для зменшення розміру штрафу та пені.
Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України , не отримала підтвердження під час касаційного розгляду.
За змістом касаційної скарги, підставою оскарження рішень судів попередніх інстанцій є також приписи пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, згідно з якими підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Положення пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору. Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі зазначеного пункту скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. 
У поданій касаційній скарзі ПАТ «НЕК «Укренерго» зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм частини 8 статті 33, частини 7 статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» у подібних правовідносинах.
При цьому, скаржник не конкретизував (з посиланням на особливості фактичних обставин справи), змісту правовідносин, в яких висновок щодо застосування цих норм відсутній, яким чином ці норми мають бути застосовані до спірних правовідносин, не обґрунтовує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування цих норм для правильного вирішення спору у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою встановлених обставин справи, доводи скаржника зводяться до надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Отже, зважаючи на викладене, підстава, передбачена у пункті 3 частини 2 статті 287 ГПК України, також не знайшла підтвердження під час касаційного розгляду, що виключає можливість скасування оскаржуваних судових рішень. 
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли підтвердження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 та рішення  Господарського суду міста Києва   від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                                 І. С. Берднік
Судді:                                                                                                                   В. А. Зуєв
                                                                                                                   В. Г. Суховий