ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2023 року 
м. Київ
cправа №  922/1305/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я. 
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
скаржника - адвокат Головіна О.І.
ТОВ "Освітня корпорація інформаційних технологій" - адвокат Науменко О.Г.
Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі ТОВ - адвокат Богомазов П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України"
на постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 07.12.2022
у справі № 922/1305/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій"
до Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
1. До Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" про відкриття провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2022, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю; визнано вимоги ініціюючого кредитора у розмірі 34 842 000 грн основного боргу та 24 810 грн - витрати зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

3. Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Акціонерне товариство "Державний експортно імпортний банк України" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" задоволено. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.09.2022 у справі № 922/1305/22 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у відкритті провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю відмовлено.

Рух касаційної скарги
5. 04.01.2023 Акціонерне товариство "Держаний експортно-імпортний банк України" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 04.01.2023 ВИХ. №000606/411-23  на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/1305/22, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України" у справі № 922/1305/22  визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023.

7. Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2023 у складі колегії суддів Білоуса В.В.- головуючого, судді - Васьковського О.В., судді - Погребняка В.Я. відкрито касаційне провадження у справі № 922/1305/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України" від 04.01.2023 ВИХ. №000606/411-23 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 та призначено розгляд касаційної скарги Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України" від 04.01.2023 ВИХ. №000606/411-23  на  21 лютого 2023 року о  10:15 год. 

8. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 20.02.2023 № 29.3-02/395      у зв`язку із відпусткою судді Васьковського О.В. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 922/1305/22.

9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2023, справу № 922/1305/22 за вказаною касаційною скаргою розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.

10. Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2023 прийнято касаційну скаргу Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України" від 04.01.2023 ВИХ. №000606/411-23 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/1305/22, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я. до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.

11. Не погоджуючись з ухваленою постановою, Акціонерним товариством "Державний експортно імпортний банк України" подано касаційну скаргу в якій останнє просить змінити постанову суду апеляційної інстанції виключивши абзаци з її мотивувальної частини та доповнити мотивами викладеними у касаційній скарзі.

12. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

12.1 Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, однак помилковими є висновки суду апеляційної інстанції щодо дійсності договору найму майнових прав.

12.2 Судом апеляційної інстанції не враховано висновок щодо застосування статті 215 Цивільного кодексу України який викладено у постанові Верховного Суду від 19.07.2022 у справі № 904/4790/21.

12.3 Помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що в іпотеку АТ "Державний експортно імпортний банк України" було передано майно боржника, але не майнові права, а тому такий договір найму майнових прав не можна вважати нікчемним. При цьому, судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/40/18, від 09.01.2019 у справі № 759/2328/16-ц, від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц,  від 29.05.2019 у справі № 501/1703/16-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/1522/18, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 17.06.2020 у справі № 913/420/19, від 21.09.2022 у справі № 638/16768/19.

12.4 Суд апеляційної інстанції не дослідив долучені докази щодо недобросовісної поведінки ініціюючого кредитора та боржника і зловживання ними правом. При цьому, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України в контексті розгляду господарським судом у підготовчому засіданні заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі банкрутство боржника, встановлення за результатами такого розгляду факту недобросовісної поведінки особи та зловживання нею правом та наявності права суду у зв`язку з цим відмовити у відкритті провадження у справі.

13. Представник скаржника в судовому засіданні 21.02.2023 підтримала касаційну скаргу з підстав викладених у ній.
                                             
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

14. Багатопрофільним підприємством "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" подано відзиви на касаційну скаргу в яких останні просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

15. Представники Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" в судовому засіданні 21.02.2023 заперечили проти касаційної скарги з підстав викладених у відзивах.
Розгляд клопотань Верховним Судом
16. Багатопрофільним підприємством "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю у відзиві на касаційну скаргу викладено клопотання про закриття касаційного провадження в частині касаційного оскарження з підстав, передбачених пунктами 1,3,4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

17. Розглянувши вказане клопотання колегія суддів дійшла наступних висновків.

17.1 Колегія суддів зазначає, що у статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

17.2 Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. 

17.3 Обов`язок держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

17.4 У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. 

17.5 Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. 

17.6 Враховуючи наведене, з огляду на зміст аргументів касаційної скарги Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України", які стосуються правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неврахування висновків Верховного Суду під час розгляду справи, передчасними є аргументи вказаного клопотання про закриття касаційного провадження, оскільки такі аргументи касаційної скарги, в цьому випадку, підлягають дослідженню під час касаційного розгляду по суті.

17.7 Окрім того, в ухвалі Верховного Суду від 30.01.2023 колегія суддів дійшла висновку про відкриття касаційного провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою. 

17.8 З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Позиція Верховного Суду
18. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

19. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

20. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

21. Аргументи скаржника (пункти 12.1, 12.2, 12.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

21.1 Відповідно до частин другої, третьої статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

21.2 Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що:
- банкрутство визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені в порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури;
- боржник юридична особа або фізична особа, в т.ч.фізична особа підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

21.3 Частинами першою, другою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити, зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

21.4 Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

21.5 Положення частин першої-п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачають, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

21.6 Із системного аналізу статей 1, 8, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

21.7 Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у пункті 68 постанови від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, пункті 48 постанови від 03.09.2020 у справі № 910/16413/19).

21.8 Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

21.9 Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

21.10 Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

21.11 З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

21.12 Як вбачається із заяви про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи підставою для звернення ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю є кредиторські вимоги ТОВ "ОКІТ" до БП "Солідарність" у розмірі невідшкодованої вартості здійснених поліпшень у межах виконання Договору найму майнових прав (нова редакція від 20.11.2015).

21.13 Судом апеляційної інстанції перевірено та встановлено, що в обґрунтування заявлених позовних вимог ініціюючий кредитор, ТОВ "ОКІТ" посилався, що на підставі п. 2.14 договору найму майнових прав (нова редакція) 20.11.2015 ним були здійсненні поліпшення стану об`єкту нерухомого майна, загальна вартість яких становить 34 842 000,00 грн.

21.14 В якості доказів обґрунтування своїх вимог кредитором надано договір найму, копію акту звірки вартості здійснених поліпшень предмету найму від 04.08.2021 та договір про відшкодування вартості поліпшень від 25.08.2021. 

21.15 Пунктом 2.14 договору найму передбачено, що наймодавець, укладаючи цей договір, надає дозвіл (згоду) наймачеві здійснювати поліпшення стану об`єкта нерухомого майна. Проведені Наймачем поліпшення підлягають відшкодуванню Наймодавцем у повному обсязі у строк 30 календарних днів з моменту припинення дії договору. Обсяги відшкодування витрат за проведені ним поліпшення визначаються документами, що підтверджують їх здійснення.

21.16 Так пунктом 3.1 договору найму у редакції додаткової угоди від 23.03.2017, строк договору найму складає десять років з моменту підписання сторонами цього договору (20.11.2025).

21.17 Враховуючи положення п.2.14 договору найму, поліпшення підлягають відшкодуванню Наймодавцем у повному обсязі у строк 30 календарних днів з моменту припинення дії договору, тобто строк виконання зобов`язання щодо відшкодування поліпшень не настав на момент звернення ініціюючого кредитора із заявою до суду.

21.18 Відповідно до акту звірки вартості здійснених поліпшень предмету найму від 04.08.2021 сторони договору найму підтверджують, що ТОВ "ОКІТ" здійснені наступні поліпшення стану будівлі центру сімейного дозвілля (літ.А), що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10: ремонтні роботи 4-го та 3-го поверхів, ремонтні роботи частини підвального приміщення, ремонтні роботи зі змінами частини покрівлі 2-го поверху (тераса), гідроізоляційні роботи куполу об`єкта нерухомого майна.

21.19 Згідно з п. 2 договору про відшкодування вартості поліпшень від 25.08.2021 БП "Солідарність" у формі ТОВ зобов`язується відшкодувати ТОВ "ОКІТ" суму поліпшень розмірі 34 842 000,00грн до 01.08.2022.

21.20 Проте, у зв`язку з укладеним сторонами Договором про відшкодування вартості поліпшень від 25.08.2021, де встановлений строк до 01.08.2022, кредитором не надано доказів внесення змін в п.2.14 Договору найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015.

21.21 Судом апеляційної інстанції встановлено, що до матеріалів справи не надано доказів виконання ініціюючим кредитором ремонтних та гідроізоляційних робіт на суму 34 842 000,00 грн, а саме не надано проектно-кошторисної документації, дозвільно-будівельних документів, договорів з підрядниками, договорів на придбання основних засобів, платіжних документів щодо розрахунків за виконання роботи, виписок з рахунків, актів приймання передачі виконаних робіт, податкових накладних, видаткових накладних тощо, тобто жодних первинних документів, які би засвідчували здійснення ТОВ "ОКІТ" поліпшень стану переданого в користування нерухомого майна. 

21.22 Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до інформації з ЄДР, основним видом діяльності ТОВ "ОКІТ" є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендного нерухомого майна, іншими видами діяльності є: комп`ютерне програмування, консультування з питань інформатизації, консультування з питань комерційної діяльності й керування, посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

21.23 Здійснення будівельних або інших ремонтних робіт не є тими видами діяльності, які здійснюються ініціюючим кредитором, відповідно виконання ремонтних робіт, на які посилається ТОВ "ОКІТ", потребувало залучення будівельно підрядних організацій, проте докази такого залучення відсутні в матеріалах справи.

21.24 Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що у справі № 910/12383/21 спір виник у зв`язку з твердженнями позивача (ТОВ "ОКІТ") про порушення відповідачем (БП "Солідарність" у формі ТОВ) умов п.6.2.6. договору найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 та прострочення виконання своїх обов`язків строком на один день, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути пеню у розмірі 33 999,76 грн. Наявність порушення відповідачем умов договору обґрунтована невиконанням останнім обов`язків у частині своєчасного виконання ремонтних робіт ливневої каналізації внаслідок чого, як стверджує позивач, під час дощу 19 липня 2021 року почалося підтоплення будівлі. 

21.25 Тому, вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що факт здійснення ініціюючим кредитором поліпшень нерухомого майна та вартість таких поліпшень не були предметом або підставою спору у вказаній справі.

21.26 Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що боржник це юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
Всупереч умовам договору, яким ініціюючий кредитор обґрунтовує свої грошові вимоги, останнім не було надано жодного документа, який би підтверджував здійснення поліпшень майна.

21.27 Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. 

21.28 Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

21.29 Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

21.30 Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 905/1055/19.

21.31 У постанові Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/13242/21, Суд наголошує, що оцінюючи обґрунтованість вимог заявника, суду належить, в першу чергу, дослідити первинні документи, які підтверджують наявність боргу.

21.32 Отже, вірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що долучений кредитором до матеріалів справи акт звірки вартості здійснених поліпшень предмету найму від 04.08.2021 не є належним та достовірним доказом фактичного здійсненні послуг.

21.33 На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що ініціюючим кредитором не надано суду документів, що підтверджують його вимоги, що є підставою для визнання таких вимог необґрунтованими.

21.34 При цьому, предметом дослідження судів у цьому випадку була заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" про відкриття провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю яка була мотивована наявністю у боржника заборгованості перед ініціюючим кредитором у розмірі 34 842 000 грн.

21.35 Встановивши відсутність у матеріалах справи доказів які б підтверджували наявність у боржника заборгованості перед ініціюючим кредитором у розмірі 34 842 000 грн, суд апеляційної інстанції застосував відповідні наслідки за результатами розгляду вказаної заяви у вигляді відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

21.36 В силу частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

21.37 Приписами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

21.38 У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

21.39 Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у частині другій статті 15 Цивільного кодексу України.

21.40 Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

21.41 За змістом частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

21.42 Положеннями статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

21.41 Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

21.42 Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що Акціонерне товариство "Держаний експортно-імпортний банк України" не позбавлене права на захист своїх прав як іпотекодержателя в передбаченому законом порядку, за наявності на те правових підстав.

21.43 При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось в Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" та Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним (нікчемним) договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

21.44 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам іпотечного договору №18106z109 та положенням статей 9, 12 Закону України "Про іпотеку" відповідачем-2, як іпотекодавцем, без згоди позивача, як іпотекодержателя, було передано майно (будівля центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 24/10 (літера А) у користування відповідачу-1 згідно договору найму майнових прав від 20.11.2015, а тому позивач просить визнати такий договір недійсним (встановити нікчемність), застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та зобов`язати відповідача-1 звільнити будівлю, що є предметом іпотеки.

21.45 Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №   910/8719/22 за правилами загального позовного провадження.

21.46 З наведеного убачається, що Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" реалізовано своє право на звернення до суду із відповідним позовом про визнання недійсним (нікчемним) договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а тому оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції, в цьому випадку, не порушено прав скаржника.

22. Аргументи скаржника (пункт 12.4 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на те, що предметом дослідження в цьому випадку було питання наявності чи відсутності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою ініціюючого кредитора яка була мотивована наявністю заборгованості у боржника, а судом апеляційної інстанції відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю з підстав недоведеності наявності у боржника заборгованості перед ініціюючим кредитором у розмірі 34 842 000 грн. Тому, питання застосування норм частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України, в цьому випадку, не входило до предмету дослідження.

23. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

24. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 

25. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

26. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

27. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

28. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

29. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

30. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови були дотримані.       

31. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Держаний експортно-імпортний банк України" від 04.01.2023 ВИХ. №000606/411-23  на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/1305/22 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 у справі № 922/1305/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. В. Білоус

Судді                                                                                                 К. М. Огороднік

                                                                                                                     В. Я. Погребняк