УХВАЛА

20 лютого 2023 року 
м. Київ
cправа №  904/8455/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023
та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 
у справі № 904/8455/21
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 
до Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" 
про стягнення 317 915, 30 грн за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 21.03.2013 № 12/02-5213-ОД та виселення з орендованого приміщення,
В С Т А Н О В И В:
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 02.02.2023 надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі № 904/8455/21, сформована в системі "Електронний суд" 01.02.2023.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2023 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил  С.К.  - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.
За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2 270 грн.
У п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення неустойки, пені та втрат від інфляції за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 21.03.2013 № 12/02-5213-ОД у загальному розмірі 317  915, 30 грн та виселення з орендованого приміщення задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київстар" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 229 809, 63 грн - неустойки. Закрито провадження у справі в частині вимог про виселення Приватного акціонерного товариства "Київстар" з орендованого приміщення на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.
Закриваючи провадження у справі № 904/8455/21 господарський суд першої інстанції виходив з того, що в процесі розгляду справи, позивачем було долучено до матеріалів справи Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 28.07.2022, підписаного орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем, яким підтверджується, що орендоване майно (частина даху лабораторного корпусу "Б" (Б1-3), площею 50 м.кв., розміщене за адресою: 50086, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 57), було повернуто орендарем (відповідачем) та прийнято балансоутримувачем з відома орендодавця (позивача). 
Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про виселення Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" з орендованого приміщення, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 переглянуто в частині стягнення 317 915, 30 грн та залишено без змін вказане рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Отже, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 в частині закриття провадження у справі щодо виселення Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" з орендованого приміщення у апеляційному порядку не переглядалося.
Водночас у касаційній скарзі Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі № 904/8455/21 в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 317 915, 30 грн.
З урахуванням наведеного предметом позову у справі 904/8455/21 є стягнення 317  915,  30  грн, а, отже, ціна позову у даній справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (1 135 000,00 грн).
Подібна правова позиція щодо визначення предмета позову з урахування закриття провадження у справі в частині немайнової вимоги викладена в ухвалах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2022 у справі № 912/3245/21, від 31.08.2021 у справі № 910/19240/20, від 27.08.2021 у справі № 922/2773/20, від 13.04.2021 у справі № 911/1049/19.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справ з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у зазначеному вище пункті унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких та наведенням відповідних цим випадкам обставин, судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути предметом касаційного оскарження.
Отже, учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пп. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь - якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.
При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України покладається на скаржника.
Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" в якості підстави касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі № 904/8455/21 посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Верховний Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не є доводом, який у розумінні пп. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином Приватним акціонерним товариством "КИЇВСТАР" у поданій касаційній скарзі взагалі не обґрунтовано виключних випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, за наявності яких справу з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути переглянуто в касаційному порядку.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57)].
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, п. 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20) зазначила, що тенденції нормативно - правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що введення процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.
За змістом ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно - правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
На підставі наведеного надання стороні будь - яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки з матеріалів касаційної скарги не вбачається, а скаржником не обґрунтовано випадків, зазначених у пп. "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі № 904/8455/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 163, 234, 287, 293 ГПК України, Суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 у справі № 904/8455/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                  Могил С.К.  

Судді:                                                                                                         Волковицька Н.О. 

                                                                                                                  Случ О.В.