ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року 
м. Київ

cправа №   922/4022/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Стратієнко Л. В., 

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:
позивача  - Мамай А.С.,
відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія"
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніен Кепітел Білдинг"
про стягнення 2 153 600,01 грн
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніен Кепітел Білдинг" про стягнення боргу за договором купівлі-продажу № 3/07-031 від 16.07.2018 у розмірі 1 765 015,30 грн, інфляційних втрат за період прострочення з 18.09.2018 по 01.11.2020 у розмірі 257 804,24 грн, 3% річних за період прострочення з 18.09.2018 по 11.12.2020 в сумі 130780,47 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/4022/20 у позові відмовлено повністю.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія"  задоволено частково; скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі 922/4022/20; прийнято нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніен Кепітел Білдинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" суму боргу за договором купівлі-продажу №3/07-031 від 16.07.2018 у розмірі 796 410,29 грн, інфляційні втрати за період з 18.09.2018 по 01.11.2020 в сумі 257 804, 24 грн, 3% річних за період прострочення з 18.09.2018 по 11.12.2020 в сумі 130 780,47 грн; в іншій частині позову відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніен Кепітел Білдинг" залишено без задоволення. Додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 у справі № 922/4022/20 залишено без змін.                                          
При прийнятті постанови Верховним Судом розподіл судових витрат не здійснювався, оскільки у відзиві на касаційну скаргу Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" зазначено, що позивач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи в суді касаційної інстанції судові витрати у розмірі 15   000 грн та заявлено про те, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом рішення у справі.
27.01.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" подано докази понесених витрат на правову допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної інстанції у розмірі 14   700 грн.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частин 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4   статті 129   Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9   статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4    статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський  суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського  суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 700 грн в суді касаційної інстанції надано копії: - договору №14/01/02-11/2020МСП від 02.11.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Мамай, Самілик та партнери» (адвокатське об`єднання); 
- додаткової угоди № 1 від 02.01.2023 до договору №14/01/02-11/2020МСП від 02.11.2020; 
- договору про надання правової (правничої) допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги), який укладено між адвокатом Мамай А.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" про приєднання до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №14/01/02-11/2020/МСП від 02.11.2020; 
- завдання (калькуляції-рахунку) №2 від 02.01.2023; 
- звіту (акта) №1 наданих послуг від 24.01.2023 наданих правничих (правових) послуг по договору №14/01/02-11/2020МСП, відповідно до якого адвокатом надано наступні послуги (виконано роботи): - 1) додаткове інтерв`ювання клієнта (його керівника), надання юридичних консультацій і роз`яснень з правових питань щодо підстав та порядку перегляду справи в касаційному порядку в частині розподілу судових витрат за касаційною скаргою відповідача в рамках справи № 922/4022/20 на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2022, надання роз`яснень щодо меж касаційного перегляду справи; кількість витраченого часу   0,5 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 750,00 грн; - 2) вивчення та детальний правовий аналіз оскаржуваної додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 у справі № 922/4022/20; касаційної скарги відповідача на зазначене судове рішення; перевірка автентичності викладених у касаційній скарзі висновків Верховного Суду, визначення питання схожості (тотожності) справ за предметом спору, об`єктом, сторонами, нормативно-правовим регулюванням, дослідження питання дотримання відповідачем вимог щодо форми та змісту поданої касаційної скарги, відповідності викладених в ній доводів фактичним обставинам справи та відповідним доказам, що містяться в матеріалах справи, проведення іншої аналітичної роботи з метою підготовки та складення відзиву на касаційну скаргу відповідача; кількість витраченого часу   0,5 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 750,00 грн; - 3) пошук та фактичне застосування до спірних правовідносин сторін прецедентної судової практики (правових позицій) Великої Палати Верховного Суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, на підставі яких може бути розглянутий і вирішений спір під час перегляду справи № 922/4022/20 у касаційному порядку; кількість витраченого часу   0,5 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 750,00 грн; - 4) підготовка, складення і подання до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відзиву позивача на касаційну скаргу відповідача; кількість витраченого часу   4 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 6 000,00 грн; - 5) підготовка, складення і подання до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; кількість витраченого часу   0,5 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 750,00 грн; - 6) захист прав та представлення інтересів позивача у судовому засіданні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час розгляду та вирішення (перегляду) справи № 922/4022/20 в касаційному порядку за касаційною скаргою відповідача на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів партнера адвокатського об`єднання (адвоката)); 1 судодень, вартість 2   700,00 грн, загальна вартість надання послуги 2   700,00 грн; - 7) підготовка, складення і подання до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяви про ухвалення додаткового судового рішення в рамках справи № 922/4022/20 в частині розподілу судових витрат сторін на стадії касаційного перегляду справи (з попереднім направленням цього клопотання учасникам справи, з використанням функціоналу «Електронного суду»); кількість витраченого часу   2 год, вартість за 1 годину   1500,00 грн, загальна вартість надання послуги 3 000,00 грн; всього 14   700,00 грн;              
- рахунку на оплату № 04 від 24.01.2023; 
- ордеру про надання правничої (правової) допомоги позивачу; 
- свідоцтва представника позивача про право на заняття адвокатською діяльністю.
Отже Товариством з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія", згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.
Проте, Верховний Суд не погоджується зі здійсненим розрахунком витрат на правову допомогу та вважає, що вони підлягають частковому задоволенню на суму 11 700,00 грн, оскільки витрати на підготовку, складення і подання до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяви про ухвалення додаткового судового рішення в рамках справи № 922/4022/20 (загальна вартість послуги 3 000,00 грн), яка фактично є заявою про подання доказів відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України - це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. В той час, як відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції здійснює саме розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції підлягає частковому задоволенню у сумі 11 700,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейніен Кепітел Білдинг" (61166, м. Харків, вул. Серпова, 4-В; ідентифікаційний код 33477397) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східноукраїнська будівельна компанія" (94217, Луганська обл., м. Алчевськ, провул. Московський, 14А; ідентифікаційний код 32898963) 11 700 (одинадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 922/4022/20. 

3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Харківської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        Н.М. Губенко

Судді                                                                                                    І.Д. Кондратова

                                                                                                                Л.В. Стратієнко