УХВАЛА

13 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/7099/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г.М., Могил С. К., 

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни
про виправлення описки в ухвалі про повернення судового збору у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни
до Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери"
про визнання договору суборенди недійсним та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:
19.01.2023 ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду заяву Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" про повернення судового збору задоволено.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2023 заяву Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.01.2023 задоволено з огляду на те, що в її описовій частині, а також у пункті 2 резолютивної її частини помилково зазначено, що заявник просив повернути судовий збір у розмірі 10 001,68 грн, сплачений відповідно до платіжного доручення від 17.10.2022 № 47 Адвокатським об`єднанням "Гапоненко Роман і партнери", тоді як судовий збір за вказаним платіжним дорученням був сплачений Адвокатським бюро "Гапоненко Роман і партнери", якому слід його повернути із спеціального фонду Державного бюджету України.
03.03.2023 до Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду звернулась представник Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни з заявою про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2023, зазначаючи, що за подання касаційної скарги Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" у цій справі згідно платіжного доручення від 17.10.2022 № 47 судовий збір у розмірі 10 001,68 грн був сплачений Адвокатським бюро "Гапоненко Роман і партнери", який не є учасником справи № 910/7099/21, таким чином, на думку заявниці, відповідач ухиляється від виконання судового рішення шляхом запобігання надходження грошових коштів, зокрема судового збору, який підлягає поверненню, на рахунок боржника та подальшого їх стягнення. З урахуванням зазначеного, заявниця просить виправити описку та повернути судовий збір Адвокатському об`єднанню "Гапоненко Роман і партнери".
Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі, а також у разі залишення скарги без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі                           № 9901/144/20 визнано помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість прийняття як доказу про сплату судового збору за подання позовної заяви платіжного доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача, без урахування всього змісту цього документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Так, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.
Ураховуючи положення статті 9 Закону України "Про судовий збір", а також правову позицію Верховного Суду, викладену у зазначених вище постановах, саме суди, виконуючи вимоги закону, повинні перевіряти зарахування судового збору, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності, отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вищевикладене унеможливлює прийняття судом ухвали про задоволення заяви позивача та виправлення ухвали про повернення судового збору з урахуванням вже виправлених описок, оскільки відповідно до чинного законодавства та судової практики судовий збір може сплачуватися іншою особою, ніж заявник, відповідно і повертається платнику.
Керуючись статтями 232, 234, 243 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Міщанин Анастасії Едуардівни про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 910/7099/21.
2. Копії ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          Г. М. Мачульський

                                                                                           С. К. Могил