УХВАЛА

02 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  916/726/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:  
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2022
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022
у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Укрзалізниця)
до Ананьївської міської ради Одеської області (далі - Міська рада)
про стягнення 47 131,22 грн компенсації за пільгове перевезення пасажирів,
В С Т А Н О В И В:
1.          В квітні 2022 року Укрзалізниця звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Міської ради про стягнення 47 131,22 грн компенсації за пільгові перевезення пасажирів з січня 2021 року по вересень 2021 року. 
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за період з січня 2021 року по вересень 2021 року здійснив перевезення залізничним транспортом 2 270 пасажирів (кількість оформлених пільгових проїзних документів (квитків)), які мають право пільгового проїзду зі станцій та зупиночних пунктів Ананьївського району Одеської області на загальну суму 47 131,22 грн; позивач посилався на Закон "Про залізничний транспорт", відповідно до якого Міська рада є головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а з 01.01.2020 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. 
3.          Господарський суд Одеської області рішенням від 30.06.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022, у задоволенні позову відмовив.
4.          Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, тим, що  Міська рада не є і не може бути належним відповідачем у справі, оскільки не є виконавчим органом місцевого самоврядування і головним розпорядником коштів місцевого бюджету; такими розпорядниками можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
5.          09.11.2022 Укрзалізниця звернулася з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022, у якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд.
6.          На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на п.2 ч.2 ст.287 цього Кодексу та зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 22, 89, 91 Бюджетного кодексу України, ст.9 Закону "Про залізничний транспорт" та вказує на необхідність відступити від висновку щодо застосування цих норм (з урахуванням внесених змін станом на 01.01.2017) у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі №640/21817/18 та від 01.02.2022 у справі №904/141/20.
7.          Обґрунтовуючи наявність умов, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК, скаржник стверджує, що висновок Верховного Суду, від якого скаржник вважає за необхідне відступити (про те, що ст.91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватися, а натомість кожна рада сама вирішує, на що саме вона буде витрачати кошти) має виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, які користуються залізничним транспортом, та окремих територіальних громад, стосується прав та інтересів фізичних осіб у сфері транспортного забезпечення.
8.          Скаржник вказує, що результати розгляду цієї справи та питання відступу від вказаного висновку Верховного Суду мають виняткове значення для Укрзалізниці, оскільки визначають подальшу її поведінку в організації пасажирських перевезень по території України та взаємодію з органами місцевого самоврядування у цій сфері.
9.          Також Укрзалізниця зазначає, що порушені у касаційній скарзі питання щодо застосування статей 89, 91 Бюджетного кодексу України, ч.6 ст.9 Закону "Про залізничний транспорт", з урахуванням внесених змін станом на 01.01.2017, мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у тому числі з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в частині можливості невиконання державою своїх зобов`язань з посиланням на відсутність коштів, як на причину їх невиконання.
10.          Верховний Суд ухвалою від 10.01.2023 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Укрзалізниці, призначив справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. 
11.          Колегія суддів з`ясувала, що ухвалою Верховного Суду від 18.01.2023 іншу справу №916/3938/21, правовідносини у якій є подібними до справи, що переглядається, передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.01.2022 у справі №904/138/21, від 01.02.2022 у справі №904/141/20, від 27.07.2022 у справі №904/7875/21 (на необхідність відступу від яких посилався скаржник у справі, що переглядається), оскільки: 
-          правовідносини у справах №904/138/21, №904/141/20, №904/7875/21 та справі №916/3938/21 є подібними, оскільки стосуються питання відшкодування перевізнику його збитків, понесених у зв`язку із наданням послуг перевезення пасажирів, що мають пільги; спірним у цих відносинах є питання того, за рахунок якого бюджету - державного чи місцевого - позивачу (Укрзалізниці) має бути здійснена компенсаційна виплата за пільговий проїзд окремих категорій громадян; відповідь на це питання дозволяє у подальшому з`ясувати чи визначено Укрзалізницею належного відповідача щодо своїх вимог, яким у цих справах є або орган місцевого самоврядування або його структурний підрозділ, тобто особа, яка на думку позивача наділена повноваженнями розпорядження коштами місцевого бюджету; 
-          із наведених постанов вбачається висновок про те, що визначення бюджету, з якого перевізнику буде компенсовано його збитки, понесені у зв`язку із пільговим перевезенням пасажирів, залежить від встановлення обставин того, яким органом було введено ці пільги; тобто, збитки перевізника на перевезення пасажирів, яким пільги були надані законами України, мають компенсуватись за рахунок державного бюджету, а їх віднесення на видатки місцевих бюджетів, може здійснюватися лише в межах субвенції державного бюджету місцевим бюджетам та / або на договірній основі органу місцевого самоврядування з перевізником та / або у разі прийняття цим органом рішення про здійснення видатків на такі цілі з відповідного бюджету; при цьому цей висновок стосується правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом від 20.12.2016 №1789-VIII "Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України";
-          визначення джерела компенсації збитків залізничного транспорту у зв`язку із пільговим перевезенням пасажирів до 2017 року залежало від того, на підставі якого нормативного акта такі пільги були надані; законодавець визначив, що пільги, які перелічені у ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України компенсуються за рахунок субвенцій з державного бюджету, тоді як інші пільги мали б компенсуватись безпосередньо з місцевих бюджетів різних рівнів, що відповідало визначеному ч.6 ст.9 Закону алгоритму визначення суб`єкта здійснення компенсації перевізнику;
-          Законом "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 №1789-VIII з 01.01.2017 змінений порядок фінансування компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; Бюджетний кодекс України з 01.01.2017 визначив окремий перелік видатків, що здійснюються з місцевих бюджетів: з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад (ст.89) та з бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів (ст.90); у свою чергу, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян включено до переліку видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів (ст.91); 
-          на час виникнення спірних правовідносин у справі №916/3938/21 положення ч.6 ст.9 Закону "Про залізничний транспорт" не узгоджувалися з нормами Бюджетного кодексу України у редакції після 2017 року у частині визначення бюджету з якого мають компенсуватися витрати перевізника, пов`язані з наданням послуг з перевезення пасажирів, що мають пільги, адже останній нормативний акт, визначає джерелом такої компенсації лише місцеві бюджети, тоді як положення першого, встановлюють альтернативну можливість компенсації таких збитків як з місцевого, так і з державного бюджетів;
-          перевага має надаватися саме положенням Бюджетного кодексу України, адже відповідно до його ст.4, якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу; крім того, при вирішенні колізії у застосуванні законів перевага має надаватися тому з них, який був прийнятим останнім;
-          компенсаційні витрати перевізникам за перевезення окремих категорій громадян після 2017 року мають здійснюватися не за рахунок субвенцій із державного бюджету місцевим бюджетам, а за рахунок коштів місцевих бюджетів, а відповідні спори перевізника з органом місцевого самоврядування та / або з іншим розпорядником коштів місцевого бюджету мають вирішуватися із застосуванням до цих відносин норми ч.6 ст.9 Закону "Про залізничний транспорт" лише в частині, що не суперечить положенням Бюджетного кодексу України.
12.          Верховний Суд у складі судів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалою від 03.02.2023 прийняв справу №916/3938/21 до свого провадження та вирішив здійснити її перегляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
13.          Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
14.          Згідно з п.11 ч.1 ст.229 ГПК провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.7 ч.1 ст.228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
15.          Враховуючи предмет та підстави позову, підстави касаційного оскарження, доводи скаржника у справі що переглядається, та передачу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/3938/21 для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.01.2022 у справі №904/138/21, від 01.02.2022 у справі №904/141/20, від 27.07.2022 у справі №904/7875/21 щодо джерела (державний чи місцевий бюджет) відшкодування перевізнику його збитків, понесених у зв`язку із наданням послуг перевезення пасажирів, що мають пільги, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/726/22 до завершення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/3938/21.
Керуючись статтями 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Зупинити касаційне провадження у справі №916/726/22 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 до завершення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/3938/21. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий   суддя                                                            О. Кібенко

Судді                                                                                          С. Бакуліна

                                                                                          В. Студенець