УХВАЛА
10 січня 2023 року 
м. Київ
cправа №  925/594/18(925/110/22) 
Верховний Суд у складі суддів  Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Пєскова В.Г.,  Жукова С.В.

перевіривши касаційну скаргу Черкаської міської ради з доданими до неї матеріалами

на рішення Господарського   суду  Черкаської області від 09.08.2022 року 
та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року   

у справі   №925/594/18(925/110/22)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Торгівельна компанія "Тіса-Опт"
до відповідача Черкаської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Тіса-Інвестбуд"
про    стягнення 756 486,20 грн.
у справі за заявою ініціюючого кредитора Головного управління ДФС у Черкаській області
до боржника ТОВ "Торговельна компанія "Тіса-Опт"
про визнання банкрутом,-

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.08.2022 року позовну заяву ТОВ "Торгівельна компанія "Тіса-Опт" від 30.01.2022 року №19/02-03 задоволено повністю. Стягнуто з Черкаської міської ради на користь ТОВ "Торгівельна компанія "Тіса-Опт" 756 486,20 грн. основного боргу та 11 347,30 грн. судового збору, разом 767 833,50 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року апеляційну скаргу Черкаської міської ради залишено без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 09.08.2022 року у справі №925/594/18(925/110/22), без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Черкаської міської ради на рішення Господарського  суду  Черкаської області від 09.08.2022 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року   у справі №925/594/18(925/110/22), в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження;  скасувати оскаржувані судові рішення;  ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Торговельна компанія "Тіса-Опт" в повному обсязі; зупинити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2022 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року до закінчення перегляду в касаційному порядку. 

Здійснивши перевірку касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно частин 1 та 2 ст.7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до  ГПК України.
Відповідно до ч. 6  ст. 12 ГПК України  господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними  ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» цієї норми.
За змістом частини сьомої статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
У пункті 1 частини першої статті 163  Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Оскільки, предметом позову у справі є вимога про стягнення 756 486,20 грн., що є менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 240 500,00 грн. станом на 01.01.2022 року ).
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Так, необхідність відкриття касаційного провадження у справі скаржник обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Зокрема скаржник зазначає, що рішення у справі набрало законної сили та може бути застосоване, як преюдиційне при розгляді судами аналогічних позовів, що призведе  до зменшення доходів місцевого бюджету. В умовах воєнного  часу бюджетні кошти у першочерговому порядку спрямовуються на потреби ЗСУ, зменшення надходження  боргу зі сплати орендної плати  за землю  згідно судових рішень буде впливати  на інтереси  органу місцевого  самоврядування в особі Черкаської міської ради,  як головного  розпорядника  бюджетних  коштів, зокрема зменшення дохідної частини бюджету. Крім того, при вирішенні справ з аналогічними обставинами  (виконання  грошового зобов`язання боржника іншою особою) судами сформульовано  різну  правову позицію, висновки  Верховного Суду  з вказаних питань не є усталеними, що унеможливлює формування єдиної правозастосовної практики. 
Колегія суддів вважає, що доводи наведені в касаційній скарзі не приймаються, з огляду на наступне.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких суд міг би визнати справу №925/594/18(925/110/22) такою, судові рішення у якій може бути переглянуто у касаційному порядку.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Верховним Судом аналізуючи доводи та аргументи касаційної скарги  взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, та сталу судову практику щодо застосування норм права.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).
Таким чином законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у пункті 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.
Зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи, до переоцінки доказів, які були здійсненні судами під час розгляду справи по суті і в цілому до заперечення результату розгляду справи.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі  «Пелевін проти України»).
Верховний Суд зазначає, що незгода із судовими рішеннями суду  не свідчить про їх незаконність і про винятковість справи для Черкаської міської ради як і не може вказувати на таку обставину негативні наслідки для скаржника прийняття цих судових рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судових рішень не на користь однієї із сторін справи є звичайним передбаченим процесуальним законом процесом.

Визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

При цьому використання оціночних чинників, як-то: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи» тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2022 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року   у справі  №925/594/18(925/110/22), оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України,  Верховний Суд, -      
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.08.2022 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 року  у справі  №925/594/18(925/110/22).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                                 Огороднік К.М.
Судді                                                                                                           Пєсков В.Г.
                                                                                                                    Жуков С.В.