ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ  
 ПОСТАНОВА          
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ          

 28 липня 2010 р.                                                                                    	№ 5/146-21/76  	

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого      	Остапенка М.І.	
 
суддів :	Гончарука П.А.,
Стратієнко Л.В.
	
розглянувши касаційну скаргу  	СПД фізичної особи ОСОБА_4
	
на постанову 
	Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2010 року
	
у справі за позовом	СПД фізичної особи ОСОБА_4
	
до	ВАТ "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства
	
про	стягнення  коштів	

ВСТАНОВИВ:
 у жовтні 2009 року, підприємець ОСОБА_4 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ "Івано-Франківськгаз" в особі Івано-Франківського управління по експлуатації газового господарства 34 497,09 грн., як зайво сплачених коштів за природний газ поставлений на підставі договору № 1013 від 01.01.2004 року.
 Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.12.2009 року в задоволенні позову відмовлено.
 За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою  Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2010 року рішення господарського суду першої інстанції  залишено  без  змін.
 Судові рішення  оскаржено у касаційному порядку і ухвалою Вищого господарського суду України від 01.07.2010 року порушено касаційне провадження у справі, за скаргою позивача, у якій він посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та  процесуального  права  і просить постановлені у справі судові рішення скасувати, прийнявши нове рішення про задоволення позову.
 Заслухавши суддю –доповідача, пояснення  представника  відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної  скарги  судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи  з  наступного.
 Постановляючи про відмову в позові суди обох інстанцій виходили з того, що за Постановою КМУ від 19.12.2007 року N 1401, якою внесено зміни до Постанови  КМУ № 605 від 29.04.2006 року, з 1 січня 2008 р. граничні рівні цін на природний газ на рівні 686 гривень за 1 тис. куб. метрів для підприємств комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень суб'єктів господарювання, встановлюються лише у разі забезпечення їх природним газом з ресурсів НАК "Нафтогаз України", а оскільки відповідач не вправі постачати газ за цими цінами, то оплата газу за його тарифом є правильною.
 Проте погодитись з наведеним  не можна.
 Дійсно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1729, реалізація природного газу для задоволення потреб установ і організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, в тому числі блочних (модульних котелень), котелень, установлених на дахові та прибудованих, здійснюється ДК "Газ України" та НАК "Нафтогаз України", суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом, за цінами, що не перевищують граничних рівнів цін на природний газ,  установлених Кабінетом  Міністрів України.
 Але, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 605 від 29.04.2006 року, з відповідними змінами, постанов НКРЕ, виданих у межах наданих комісії повноважень, споживачі, зазначені в п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1729, повинні закуповувати природний газ за цінами, які не можуть перевищувати граничних.
 Позивач, що не оспорюється відповідачем, за видом своєї діяльності прирівнюється до підприємств комунальної теплоенергетики та відповідно до зазначеного вище повинен закуповувати природній газ за цінами, затвердженими для  підприємств комунальної теплоенергетики і це право не може ставитись у залежність від намірів постачальника чи його можливостей при зміні нормативного регулювання спірних відносин, а тому при такому положенні висновки суду першої інстанції та апеляційного господарського суду про право відповідача визначати ціну газу на свій розсуд та постачати газ за неврегульованим тарифом не можна визнати обґрунтованими.
 З огляду на наведене судові  рішення  не  можуть  залишатись  без  змін  і  підлягають  скасуванню  з  направленням  матеріалів  справи  на  новий  судовий  розгляд  під  час  якого  суду  необхідно врахувати наведене, повно та всебічно з’ясувати дійсні обставини справи, дати  їм  належну правову оцінку, і  у залежності від встановленого, постановити законне та обґрунтоване рішення.

 Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
 Касаційну скаргу задовольнити частково.
Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.12.2009 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2010 року скасувати, а  справу передати на новий судовий розгляд у іншому складі суддів.
 Головуючий                                                                        М.І. Остапенко
 Судді                                                                                        П.А. Гончарук  
                                                                                                                                                                                                        
                                                                                                      Л.В. Стратієнко