ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ  
 ПОСТАНОВА          
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ          

 08 червня 2010 р.                                                                                    	№ 34/322-09  	

 
Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді      	Воліка І.М.	
 
суддів :	Капацин Н.В. –доповідача у справі,
Кролевець О.А.	
 
розглянувши у  відкритому судовому засіданні касаційну скаргу	
 Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"	
 
на постанову	Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2010	
 
у справі	34/322-09	
 
господарського суду	Дніпропетровської області	
 
за позовом	Колективного підприємства "Інженерно-технічне підприємство "Полімер"	
 
до	Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"	
 
про	стягнення 264 903 грн.	
 
 за участю представників від:
	
позивача 	не з"явився	
 
відповідача 	Матвєєва Т.В. (довір. від 07.05.10р.)	

ВСТАНОВИВ:
 Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.09р. у справі № 34/322-09 частково задоволено позовні вимоги Колективного підприємства "Інженерно-технічне підприємство "Полімер (Позивач), стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (Відповідач) на користь Колективного підприємства "Інженерно-технічне підприємство "Полімер" 256 680 грн. основного боргу, 780,58 грн. –3% річних, 4 850 грн. –за послуги адвоката, 2 569,55 грн. державного мита, 228,92 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.10р.  у даній справі частково змінено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.09р. у справі № 34/322-09, стягнуто з відповідача на користь позивача 256 680 грн. основного боргу, 6 160,32 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 2 062,68 грн. –3% річних, 5 000 грн. –за послуги адвоката, 2 649,55 грн. державного мита, 236 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.10р.  у справі № 34/322-09 в частині стягнення витрат на послуги адвоката.
Скарга мотивована тим, що суд не дослідив питання щодо співрозмірності наданих послуг адвоката та розміру боргу. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги щодо дотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню   з наступних підстав.
Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
Пункт 1 статті 1119 даного Кодексу передбачає, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. 
Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення або постанова господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Матеріали справи свідчать про те, що суд апеляційної інстанції повно та об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані, в обґрунтування вимог і заперечень, докази сторін.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи на підставі договору № 532д від 12.03.09р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (Покупець) і Колективним підприємством "Інженерно-технічне підприємство "Полімер" (Постачальник), Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця товар згідно специфікацій до договору, а Покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до пункту 5.2 Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на умовах оплати протягом 10 банківських днів з моменту пред"явлення рахунків-фактур та податкових накладних за фактично поставлений товар.
Як встановлено судами попередніх інстанцій Позивачем поставлено Відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними № 35 від 26.03.09р., № 36 від 27.03.09р. на загальну суму 256 680 грн. Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури та податкові накладні на суму 256 680 грн. та отримані відповідачем 30.06.09р.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині  стягнення з відповідача на користь позивача основний борг посилається на статтю 193 Господарського кодексу України та статті 525, 526 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Стаття 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати товару не виконав, суму основного боргу не погасив, що стало підставою звернення до суду, тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 256 680 грн.
Суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, індексу інфляції, 3 % річних та адвокатських послуг.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.10р., на підставі статті 625 Цивільного кодексу України стягнуто з відповідача на користь позивача 6 160,32 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 2 062,68 грн. –3% річних, 5 000 грн. –за послуги адвоката.
Суд апеляційної інстанції вказує на правомірність нарахування суми 3% річних з 15.07.09р., з урахуванням того, що право вимоги у позивача виникло з 15.04.09р., за 98 днів та боргу з урахуванням індексу інфляції –за період з  квітня по липень  2009 року.
Скаржник в касаційній скарзі просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.10р.  у справі                   № 34/322-09 в частині стягнення витрат на послуги адвоката. 
Відповідно до статті 44 ГПК України до складу судових витрат, зокрема, входить оплата послуг адвоката, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з частиною 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".
Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише у тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про задоволення позову в частині відшкодування витрат на послуги адвоката, відповідно до вимог статті 44 ГПК України, в розмірі 5 000 грн.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарські суди мають враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. 
За таких обставин, суд, з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
          Суд вважає, що судом апеляційної інстанції встановлено обсяг послуг адвоката, а тому суд зробив правильний висновок про співрозмірність адвокатських послуг грошовим сумам, перерахованим позивачем.
На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог статті 43 ГПК України постанова апеляційного господарського суду ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків Дніпропетровського апеляційного господарського суду, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст.ст. 1115 –1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 125, 129 Конституції України та рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2010 від 11.03.2010р. Вищий господарський суд України 
 ПОСТАНОВИВ:
 Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2010 у справі № 34/322-09 залишити без змін.
Постанова Вищого господарського суду України касаційному оскарженню не підлягає. 

 Головуючий - суддя                                                            І.М. Волік 
 Судді                                                                                          Н.В. Капацин
                                                                                          
О.А. Кролевець