Постанова
Іменем України                                   
 
03 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 307/3707/18
 
провадження № 61-12280св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта ЛТД»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, Виконавчий комітет Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Відділ державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта ЛТД» на постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у складі колегії суддів: Бисаги Т. Ю., Собослоя Г. Г., Куштана Б. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта ЛТД» (далі - ТОВ «Дельта ЛТД») звернулося до суду з позовом до                          ОСОБА_1 , Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Відділу державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області про скасування рішення селищної ради, запису номеру державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності на земельну ділянку.
 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням VI сесії XXIII скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської област                   від 24 листопада 2000 року № 51 ТОВ «Дельта ЛТД» надано у постійне користування для будівництва автомобільної стоянки земельну ділянку площею 0,332 га. На підставі цього рішення товариством виготовлено Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЗК № 002069, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею Солотвинської селищної ради від 30 листопада 2000 року № 312. 
Земельна ділянка використовується товариством вже протягом 18 років для паркування транспортних засобів, які приїжджають на речовий та продуктовий ринок в смт Солотвино. Вона є огородженою, благоустроєною, облаштована вхідними воротами для заїзду автомобільного транспорту. Крім того, на території стоянки побудований будинок для перебування охорони. 
Товариству стало відомо, що частина земельної ділянки, площею близько 0,08 га, яка перебуває у його користуванні, належить іншій особі. У зв`язку з цим, 21 вересня 2017 року, товариство звернулось до правоохоронних органів області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. 05 жовтня 2017 року СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань                          за № 4017071160000079 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України. Вказувало, що рішенням виконавчого комітету Солотвинської селищної ради народних депутатів 22 скликання від 24 березня 1997 року № 24/46 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку                                на АДРЕСА_1 . У подальшому, протягом 19 років, на вказане рішення документи на право власності на землю не виготовлялись, контрольні обміри земельної ділянки, відведення в натурі та прив`язку до місцевості, визначення суміжних землевласників (землекористувачів) не проведено. 
24 жовтня 2016 року ТОВ «Софія-Проект» виготовлено технічну документацію на вказану земельну ділянку з подальшим внесенням відомостей до Державного земельного кадастру - кадастровий номер земельної ділянки 2124455900:02:002:0633. 
28 грудня 2016 року державним реєстратором на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку                                      № НВ-2101653682016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано запис про право власності № 18457925 на земельну ділянку, площею 0,15 га, з кадастровим номером 2124455900:02:002:0633,           за власником ОСОБА_1 .
На підставі рішення 18 сесії VII скликання Солотвинської селищної ради              від 29 березня 2018 року № 391 товариством виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подано заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. 
Рішенням державного кадастрового реєстратора Павловської Н. В.                від 20 вересня 2018 року № РВ-2100269442018 відмовлено ТОВ «Дельта ЛТД» у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу, помилка геометрії угідь, обмеження, код 01.04, охоронна смуга кабелю: частково чи повністю знаходиться поза межами земельної ділянки, перетин ділянок з ділянкою 2124455900:02:002:0633, площа співпадає на 25,7332 %. 
Вважало, що рішення виконкому Солотвинської селищної ради народних депутатів 22 скликання від 24 березня 1997 року № 24/46 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку                             на АДРЕСА_1 , прийнято всупереч вимогам діючого земельного законодавства. Станом на 24 березня 1997 року                      ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 13 років, тобто він був ще малолітньою недієздатною дитиною, а не громадянином України з відповідними правами та обов`язками, які ним набуваються після досягнення повноліття, тобто 18 років. 
Крім цього, згідно з пунктом 17 частини другої статті 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», який діяв на час прийняття рішення, було передбачено, що виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства. Отже, вирішення питання про надання у приватну власність земельної ділянки, у компетенцію виконавчого органу не входило. Всупереч вимогам статей 6, 9 ЗК України 1990 року, пункту 17 частини другої статті 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність прийнято виконавчим комітетом Солотвинської селищної ради, тобто виконавчим органом ради, який такими повноваженням законом не був наділений. 
Крім того, у порушення статті 17 ЗК України 1990 року, Солотвинська селищна рада народних депутатів розробку проекту відведення земельної ділянки землевпорядній організації не замовляла, та такий проект з селищною радою взагалі не погоджувався. Технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 2124455900:02:002:0633                     ТОВ «Софія-Проект» виготовлена з порушенням норм чинного земельного законодавства, оскільки в матеріалах відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та згоду власника земельної ділянки на відновлення меж земельної ділянки, чим порушено вимоги пунктів «в», «г» частини дев`ятої статті 55 Закону України «Про землеустрій». Під час обмірів і погодження в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки працівниками ТОВ «Софія-Проект» допущено порушення пункту 2.8 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18 травня 2010 року № 376 у частині відсутності відомостей про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, відсутності акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання.
 
Ураховуючи наведене, ТОВ «Дельта ЛТД» просило суд: скасувати рішення виконавчого комітету 22 скликання Солотвинської селищної ради № 24/46 від 24 березня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким надано у приватну власність ОСОБА_1 , мешканцю селища Солотвино, земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку                                  на АДРЕСА_1 ; скасувати відомості, внесені до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2124455900:02:002:0633, площею 0,15 га, надану у приватну власність ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; скасувати відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на вказану земельну ділянку від 28 грудня 2016 року № 18457925.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2019 року у складі судді Ніточка В. В. позов ТОВ «Дельта ЛТД» задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 24 березня 1997 року № 24/46 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» у частині надання               у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Скасовано відомості Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер                                                                      № 2124455900:02:002:0633, площею 0,15 га, надану у приватну власність ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Скасовано відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер                                              № 2124455900:02:002:0633, площею 0,15 га, надану у приватну власність ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 28 грудня 2016 року № 18457925.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням Солотвинської селищної ради від 24 листопада 2000 року № 51 затверджено проект відведення земельної ділянки для автотехобслуговування, код цільового використання землі 1.11.1 під будівництво автостоянки та надано                      ТОВ «Дельта ЛТД» у постійне користування земельну ділянку площею                 0,332 га, за рахунок земель не наданих у власність чи користування селищної ради у смт Солотвино на вул. Спортивна, 30 листопада 2000 року ТОВ «Дельта ЛТД» видано державний акт на право постійного користування даною земельною ділянкою, а жодних доказів того, що земельна ділянка була вилучена у позивача не подано, тому спірне рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 порушує права позивача.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Дельта ЛТД».
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 реалізовано своє право на набуття права власності на земельну ділянку, відповідно до статті 81 ЗК України.
Оскаржуване позивачем рішення Солотвинської селищної ради є ненормативним актом, було прийнято стосовно конкретного громадянина, підлягало одноразовому застосуванню та було виконано в момент виникнення права власності на земельну ділянку - після державної реєстрації права на землю, і з цього моменту оскаржуване рішення вичерпало свою дію, у зв`язку із чим не може бути скасованим, оскільки це рішення вже в силу закону скасоване та є нечинним після державної реєстрації ОСОБА_1 права на землю.
Також суд вказав, що вимоги позивача про скасування судом відомостей Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є похідними від основної вимоги про скасування рішення Солотвинської селищної ради і задоволенню не підлягають, як у силу своєї безпідставності, так і в силу заборони підміняти процедуру та адміністративного суб`єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду,            ТОВ «Дельта ЛТД», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2019 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не навів аргументації відхилення аргументів позовної заяви та висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.
Апеляційним судом не було надано оцінку тому, що ТОВ «Дельта ЛТД» було землекористувачем земельної ділянки ще за рішенням ХІ сесії ХХІІ скликання Солотвинської селищної ради народних депутатів від 11 березня 1997 року № 5.
Зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено без участі сторін, через виявлення у працівника суду COVID-19, що позбавило його права належно захищати свої інтереси в суді.
Вказує, що рішення виконкому Солотвинської селищної ради народних депутатів 22 скликання від 24 березня 1997 року № 24/46 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку                             на АДРЕСА_1 , прийнято всупереч вимогам діючого земельного законодавства, оскільки згідно з пунктом 17 частини другої статті 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», який діяв на час прийняття рішення, було передбачено, що виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства.
Вважає, що спірного рішення селищної ради взагалі не існує та воно було підроблено, для перевірки чого відкрито кримінальне провадження. 
 
Відзив на касаційну скаргу відповідачі до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 рокувідкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно з рішенням Солотвинської селищної ради від 11 березня 1997 року  № 5 ТОВ «Дельта-ЛТД» передано у постійне користування земельну ділянку, площею 1 га у    смт Солотвино, Закарпатської області , на вул. Спортивна (навпроти ринку), для організації автостоянки.
 
З огляду на рішення Солотвинської селищної ради від 19 травня 1998 року № 15 ТОВ «Дельта-ЛТД» передано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,32 га, поряд з продовольчим ринком, у смт Солотвино, на вул. Спортивна , навпроти ринку, для будівництва автостоянки, та перенесено в натуру (на місцевість) її межі, згідно акту про перенесення           в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки від 16 червня 1998 року.
 
Згідно з рішенням Солотвинської селищної ради від 24 листопада 2000 року № 51 затверджено проект відведення земельної ділянки для автотехобслуговування, код цільового використання землі 1.11.1 під будівництво автостоянки та надано ТОВ «Дельта ЛТД» в постійне користування земельну ділянку площею 0,332 га, за рахунок земель не наданих у власність чи користування селищної ради у смт Солотвино, на вул. Спортивній .
 
Відповідно до державного акту на право користування землею                        від 30 листопада 2000 року І-ЗК № 002069, на підставі рішення Солотвинської селищної ради від 24 листопада 2000 року № 51 ТОВ «Дельта ЛТД» надано земельну ділянку в постійне користування, площею 0,332 га, для будівництва автостоянки.
 
Рішенням Солотвинської селищної ради від 29 березня 2018 року № 391 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (в натурі на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні ТОВ «Дельта ЛТД», державний акт від 30 листопада 2000 року 1-ЗК № 002069.
 
З огляду на витяг з рішення виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 24 березня 1997 року № 24/46 ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку,                      на АДРЕСА_1 .
 
Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 02 грудня            2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1500 га, у смт Солотвино, на вул. Спортивна , кадастровий номер 2124455900:02:002:0633.
 
Відповідно до відповіді архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації від 11 лютого 2019 року № 01-11/24, надати рішення виконкому Солотвинської селищної ради від 24 березня 1997 року № 24/46 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» не можливо, оскільки протоколи про засідання виконкому Солотвинської селищної ради                    за 24 березня 1997 року відсутні, а у рішенні виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 21 березня 1997 року № 24 розглядалося питання «Про дозвіл на видачу ордерів на квартири».
 
Рішенням державного кадастрового реєстратора у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області                         від 20 вересня 2018 року № РВ-2100269442018 ТОВ «Дельта ЛТД» відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: наявні зауваження щодо валідності електронного документу, помилка геометрії угідь. Обмеження, код 01.04. Охоронна смуга кабелю: частково чи повністю знаходиться поза межами земельної ділянки. Перетин ділянок з ділянкою 2124455900:02:002:0633, площа співпадає на 25,7332 %.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга ТОВ «Дельта ЛТД» підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Дельта-ЛТД», суд апеляційної інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, належно не встановив обставин справи, не перевірив жодного аргументу позовної заяви, зокрема про те, що земельні ділянки, виділені товариству та ОСОБА_1 , накладаються, при цьому ТОВ «Дельта-ЛТД» було землекористувачем земельної ділянки раніше, відповідно до рішенням Солотвинської селищної ради                           від 11 березня 1997 року № 5.
 
Вказуючи, що ОСОБА_1 реалізовано своє право на набуття права власності на земельну ділянку, відповідно до статті 81 ЗК України, суд апеляційної інстанції не врахував, що вказаної норми права не існувало, станом на день прийняття рішення виконавчого комітету Солотвинської селищної ради від 24 березня 1997 року № 24/46, яким ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку,                      на АДРЕСА_1 .
 
При цьому, дослідивши набуття права на земельну ділянку                 ОСОБА_1 , вказавши, що рішення Солотвинської селищної ради є ненормативним актом, було прийнято стосовно конкретного громадянина, підлягало одноразовому застосуванню та було виконано в момент виникнення права власності на земельну ділянку - після державної реєстрації права на землю, і з цього моменту оскаржуване рішення вичерпало свою дію, у зв`язку із чим не може бути скасованим, суд апеляційної інстанції не врахував доводів позивача та взагалі не встановлював та не перевіряв право на земельну ділянку                                       ТОВ «Дельта-ЛТД».
 
Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано та не надано оцінки доводам позивача про те, що станом на дату прийняття вказаного рішення (24 березня 1997 року) виконавчий комітету Солотвинської селищної ради не мав відповідних повноважень, оскільки відповідно до пункту 17 частини другої статті 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», який був чинним на час прийняття рішення, виключно на пленарних засіданнях Ради народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства.
 
При цьому, Верховний Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено без участі сторін, через виявлення у працівника суду COVID-19, що позбавило його права належно захищати свої інтереси в суді, оскільки вказана обставина не підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Дельта ЛТД» було належно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання його представник не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, суд апеляційної інстанції не провів належного апеляційного розгляду, не врахувавши та не надавши належної правової оцінки доводам позовної заяви, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта ЛТД» задовольнити частково.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 29 травня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк