Постанова
Іменем  України      
 
13 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 619/2302/15-ц
 
провадження № 61-14698 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,            Черняк Ю. В.,  
 
учасники справи:
позивач - громадська організація «Харківська обласна організація «Чайківка»,
відповідачі: Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ,
треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу громадської організації «Харківська обласна організація «Чайківка» на постанову Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Маміної О. В., Яцини В. Б.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2015 року громадська організація «Харківська обласна організація «Чайківка» (далі - ГО «Харківська обласна організація «Чайківка»)звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,              ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю               «Харків-Капітал» (далі - ТОВ «Харків-Капітал»), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, про скасування розпорядження районної державної адміністрації та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2013 року після звернення до Харківської природоохоронної прокуратури громадській організації стало відомо, що розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 09 листопада 2010 року № 1058 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1813 га, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. На підставі цього розпорядження ОСОБА_1 18 квітня 2011 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку. У подальшому ОСОБА_1 відчужила вищевказану земельну ділянку на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2014 року.
Проте, ще 30 грудня 2005 року розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області № 777 вказана земельна ділянка була передана в оренду ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» для створення зони відпочинку у прибережній смузі Лозовеньківського водосховища.
Зазначене розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 30 грудня 2005 року № 777 не втратило чинність,                на підставі нього на затвердження Харківській обласній адміністрації подавався розроблений проєкт землевідведення, документи на зміну цільового призначення земельної ділянки на категорію земель рекреаційного призначення, отримувалося містобудівельне обґрунтування та акт вибору                    і обстеження земельної ділянки. 
ОСОБА_1 незаконно демонтована під`їзна дорога з бетонних плит до берегу Лозовенківського водосховища, встановлено бетонний паркан, який закрив доступ до земельної ділянки, відведеної ГО «Харківська обласна організація «Чайкіка», чим порушено права громадської організації.
При відведенні ОСОБА_1 земельної ділянки не було підстав для зміни її цільового призначення з земель сіножаті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства й подальшої зміни на земельну ділянку для ведення садівництва.
З урахуванням викладеного ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» просила суд скасувати розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 09 листопада 2010 року № 1058 та визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку від 18 квітня 2011 року.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня  2016 року, з урахуванням ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2016 року про виправлення описки, позов                                 ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» задоволено. Визнано неправомірним та скасовано розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 09 листопада 2010 року             № 1058 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради                   за межами населеного пункту ОСОБА_1 ». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 18 квітня 2011 року серії ЯЛ № 165355, виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, площею 0,1813 га.
Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області                  від 26 лютого 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_9 задоволено, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової                       палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року (провадження             № 61-1449 св 18) касаційні скарги ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» та ТОВ «Харків-Капітал» задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 червня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Останнім рішенням Дергачівського районного суду Харківської області                від 06 червня 2019 року у складі судді Калмикової Л. К. позов ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» задоволено. Скасовано розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                          від 09 листопада 2010 року № 1058 «Про передачу земельної ділянки                         у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункта               ОСОБА_1 ». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 18 квітня 2011 року серії ЯЛ № 165356, виданий ОСОБА_1 на підставі вищевказаного розпорядження на земельну ділянку, площею 0,1813 га, розташовану на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, порушуючи порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, передбачених положеннями                статті 20 ЗК України, статті 47 Закону України «Про землеустрій», без розроблення відповідного проєкту землеустрою, приховуючи дійсне цільове призначення спірної земельної ділянки, з порушенням прав та законних інтересів суміжних землекористувачів, а саме ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» та ТОВ «Харків-Капітал»,і з перевищенням повноважень, Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області винесла розпорядження від 09 листопада 2010 року № 1058.
Сіножаті, з яких відведена спірна земельна ділянка відповідно до положень статті 34 ЗК України, могли надаватись громадянам лише в оренду,                              а не у власність. Фактично земельна ділянка ОСОБА_1 відноситься до земель рекреаційного призначення та земель водного фонду, прибережної смуги Лозовенківського водосховища, оскільки знаходиться у 50 м зоні, яка згідно зі статтею 60 ЗК України, статтею 88 ВК України встановлена для таких водосховищ. У проєкті землеустрою відсутній кадастровий план земельної ділянки, в актах погодження меж відсутні відомості про суміжних землекористувачів, а саме ТОВ «Харків-Капітал», ГО «Харківська обласна організація «Чайківка», кадастровий номер земельній ділянці присвоювався двічі, що суперечить нормам ЗК України. У подальшому призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства змінено на земельну ділянку для ведення садівництва, що заборонено робити                        у прибережній захисній смузі.
Постановою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 -задоволена, рішення Дергачівського районного суду Харківської області                від 06 червня 2019 року скасовано. У задоволенні позову ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, виконуючи вказівки Верховного Суду при попередньому скасуванні судових рішень, з`ясовано, що за ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області земельні ділянки не обліковуються, розпорядження голови районної державної адміністрації про затвердження проєкту відведення земельної ділянки позивачу не видавалось, а також відсутнє розпорядження голови обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо передачі земельної ділянки в оренду                               ГО «Харківська обласна організація «Чайківка». Відсутня інформація                      у районній державній адміністрації щодо розпорядження про надання земельної ділянки в оренду ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області. 
Преюдиційним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі № 619/777/14 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Харків-Капітал» до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації                                від 09 листопада 2010 року № 1058 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 квітня 2011 року № ЯЛ 165355. Отже, цим судовим рішенням встановлено законність оспорюваного розпорядження районної державної адміністрації та виданого                     ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку. 
Отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено порушення його прав оспорюваними розпорядженням районної державної адміністрації і державним актом на право власності на земельну ділянку. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2020 року відкрито                          касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу           № 619/2302/15-ц з Дергачівського районного суду Харківської області. 
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2020 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» мотивована тим, що апеляційним судом безпідставно розглянуто справу без участі представника позивача, оскільки він перебував на лікарняному, а строк дії довіреності іншого представника закінчився. 
На землях рекреаційного призначення, прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також заборонено садівництво та городництво, ведення особистого селянського господарства, під яке була незаконно відведена ОСОБА_1 спірна земельна ділянка.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі № 619/777/14 не є преюдиційним, оскільки ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» не приймала участі при розгляді вказаної справи. ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» звернулась з вимогами про відновлення права на оренду спірної земельної ділянки, яку незаконно,              з порушенням норм земельного законодавства відведено ОСОБА_1 , яка намагається повністю захопити у подальшому прибережну захисну смугу і під`їзну дорогу до берегу Лозовенківського водосховища. Права позивача на оренду земельної ділянки підтверджуються розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 30 грудня 2005 року № 777, яке є чинним, хоча Харківська обласна державна адміністрація відмовила у погодженні проєкту землеустрою, але їх дії наразі оскаржуються.  
Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області                     у порушення земельного законодавства спірну земельну ділянку виділено ОСОБА_1 за рахунок земель державної власності рекреаційного призначення, прибережної захисної смуги Лозовенківського водосховища для ведення особистого селянського господарства, а потім під садівництво.
Доводи особи, яка подала відзив 
У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення                не впливають. За позивачем не обліковуються земельні ділянки на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, розпорядження голови районної державної адміністрації про затвердження проєкту відведення земельної ділянки позивачу не видавалось. Преюдиційним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі № 619/777/14 встановлено законність розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 09 листопада 2010 року № 1058 та виданого ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку. 
У листопаді 2020 року ТОВ «Харків-Капітал» подало відзив на касаційну скаргу, в якому підтримала її доводи. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністраціїХарківської області від 30 грудня 2005 року № 777 ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» надано дозвіл на розроблення проєкту відведення із земель державної власності земельної ділянки, площею 0,8 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту для передачі в оренду, терміном                на 5 років, для створення зони відпочинку, із зміною цільового призначення із категорії земель іншого призначення на категорію земель рекреаційного призначення (а.с. 6, т. 1).
18 січня 2008 року розпорядженням Дергачівської районної державної адміністраціїХарківської області № 35 внесено зміни до вищевказаного розпорядження районної державної адміністрації, а саме змінено у пункті 1 розпорядження слова «категорія земель іншого призначення», словами                        «із категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення».
09 листопада 2010 року розпорядженням Дергачівської районної державної адміністраціїХарківської області № 1058 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. Передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту, загальною площею 0,1813 га, за рахунок земель запасу державної власності            із категорії земель сільськогосподарського призначення (сіножаті), без зміни цільового призначення, але зі зміною цільового використання для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7, т. 1).
18 квітня 2011 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                        від 09 липня 2010 року № 1058 отримала державний акт на право власності               на земельну ділянку.
ОСОБА_1 відчужила вищезазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2014 року.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року, яке переглядалося в апеляційному та касаційному порядку,                        у справі № 619/777/14 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Харків-Капітал» до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 09 листопада 2010 року № 1058 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку                 від 18 квітня 2011 року № ЯЛ 165355 (а.с. 96-99, т. 1). 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувану постанову апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 3 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом; аналогічне положення закріплено                                       у частині першій статті 4 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року).
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року; аналогічне положення закріплено у частині першій статті 2 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга         статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, виконавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого            2018 року при попередньому скасуванні судових рішень, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області земельні ділянки не обліковуються, що підтверджується листом відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 08 липня 2015 року (а.с. 25, т. 7). 
Крім того, розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про затвердження проєкту відведення земельної ділянки позивачу не видавалось, що підтверджується листом Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                     від 18 серпня 2015 року (а.с. 180, т. 1). Відсутня інформація у районній державній адміністрації щодо розпорядження про надання земельної ділянки в оренду ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області. Проєкти розпоряджень голови обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про надання земельної ділянки в оренду або про зміну цільового призначення земельної ділянки позивача на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не готувалися та відповідні розпорядження головою обласної державної адміністрації не видавалися. 
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі № 619/777/14 встановлено законність розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                           від 09 листопада 2010 року № 1058 та виданого ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 квітня                 2011 року, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Дійсно, у вказаній справі позивач участі не брав, зазначене рішення суду для нього не є преюдиційним, проте Верховний Суд погоджується з апеляційним судом, що позивач своїх вимог не довів. 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено порушення його прав оспорюваними розпорядженням районної державної адміністрації і державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на ім`я  ОСОБА_1 . 
Виконуючи вказівки Верховного Суду при попередньому скасуванні судових рішень, апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2020 року призначив судову земельно-технічну експертизу з метою з`ясування, чи має місце перетин меж земельних ділянок з кадастровими номерами: 6322055900:04:000:0163 та 6322055900:04:000:0034, але вона проведена не була, оскільки клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), протягом                45 днів не задоволено, вартість експертизи не оплачена. Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що відсутні належні та допустимі докази перетину спірних земельних ділянок, про що також стверджував позивач.
Верховний Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є тотожним передачі земельної ділянки у власність або користування, оскільки отримання дозволу на розробку відповідного проєкту землеустрою свідчить про можливі наміри заявника щодо розробки цього проєкту, із відповідним визначенням цільового призначення земельної ділянки у процесі розробки землевпорядної документації і за наслідком такої розробки затвердження вказаного проєкту відповідним органом та у подальшому, можливо, отримання відповідної земельної ділянки у власність чи користування. 
Вищевказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №2340/4521/18, провадження                                 № К/9901/14020/19. До подібних висновків дійшла Велика Палата            Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 280/179/19, провадження № 14-567 цс 19.
Крім того, Харківська обласна державна адміністрація відмовила позивачу          у затвердженні проєкту землеустрою, що підтверджує висновки апеляційного суду про те, що права позивача не порушені й цим спростовуються відповідні доводи касаційної скарги. Те, що позивачем наразі оскаржується у судовому порядку вказана відмова Харківської обласної державної адміністрації, не свідчить про незаконність судового рішення апеляційного суду на час його ухвалення. 
Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом безпідставно розглянуто справу без участі представника позивача, оскільки він перебував на лікарняному, а строк дії довіреності іншого представника закінчився, на увагу не заслуговують, оскільки 25 червня 2020 року голова ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» отримав повістку, що підтверджується повідомлення про вручення (а.с. 108, т. 7), тобто був належним чином повідомлений про розгляд справи, унаслідок чого не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого представника.
При цьому згідно зі статтею 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, визнавши причини зазначені головою ГО «Харківська обласна організація «Чайківка» неповажними, оскільки останнім не надано належних доказів перебування у лікарні. 
Доводи касаційної скарги про те, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року у справі № 619/777/14                         не є преюдиційним, безпідставні, так як при розгляді справи № 619/777/14 вирішувалося питання щодо відповідності положенням земельного законодавства оспорюваних позивачем у цій справі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області                       від 09 листопада 2010 року № 1058 та виданого на ім`я ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 квітня                 2011 року.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу громадської організації «Харківська обласна організація «Чайківка» залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк