ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ  
 ПОСТАНОВА          
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ          

 17 грудня 2009 р.                                                                                    	№ 29/162-09  	

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

	Борденюк Є.М. –головуючий,	
 
	Могил С.К.,	
 
	Самусенко С.С.,	
 
розглянувши  матеріали касаційної скарги	 Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАзот"	
 
на рішення
 та постанову	господарського суду Дніпропетровської області 
від 25 червня 2009 року
Дніпропетровського апеляційного господарського суду 
від 14 вересня 2009 року	
 
у справі	№ 29/162-09	
 
господарського суду	Дніпропетровської області	
 
за позовом	Ремонтно-монтажно-налагоджувального управління № 2 дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Укрхіменерго"	
 
до	Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАзот"	
 
про	стягнення 157 776 грн. 87 коп.	

 
В С Т А Н О В И В:
Ремонтно-монтажно-налагоджувальне управління №2 дочірнього підприємства ВАТ "Укрхіменерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ВАТ "ДніпроАзот" про стягнення боргу у сумі 131 487 грн. 39 коп., 11 975 грн. 87 коп. пені, 12 822 грн. 22 коп. інфляційних витрат та 3 % річних у сумі 1 491 39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови договору підряду № 663/8-16 від 07.05.2008 по оплаті виконаних робіт.
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2009 у справі № 29/162-09, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2009, позов задоволено частково; з ВАТ "ДніпроАзот" стягнуто на користь Ремонтно-монтажно-налагоджувального управління № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" борг у сумі 124 803 грн. 52 коп., 3% річних у сумі 1 490 грн. 42 коп., інфляційні витрати у сумі 12 822 грн. 22 коп., пеню у сумі 11 975 грн. 87 коп.; в решті позову відмовлено.
          ВАТ "ДніпроАзот" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2009 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 у справі № 29/162-09, та відмовити у позові Ремонтно-монтажно-налагоджувального управління № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" у повному обсязі.
Касаційна скарга мотивується недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неповним з’ясуванням обставин та порушенням судами норм матеріального права. Зокрема, ВАТ "ДніпроАзот" стверджує, що замовником кошторис до спірного договору не погоджувався, отже, договір підряду № 663/8-16 від 07.05.2008 є неукладеним, вказує на те, що при винесенні оскаржуваних рішень суди не встановили дату настання строку виконання зобов'язання та не прийняли до уваги, що позивач свої зобов’язання за договором не виконав, відповідачу рахунки і податкові накладні не надав, тому у відповідача не виникло зобов’язання по оплаті робіт.   
Скаржник зазначає про відсутність правових підстав стягнення з ВАТ "ДніпроАзот" вартості робіт за договором, застосування до нього заходів господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати пені, 3 % річних та індексу інфляції за період з 28.11.2008 по 14.04.2009, оскільки Ремонтно-монтажно-налагоджувальним управлінням № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" не виконано власні зобов'язання за договором, з якими пов'язане настання строку оплати відповідачем. 
                    Вищим господарським судом України ухвалою від 06.11.2009 у справі №29/162-09 порушено касаційне провадження.
                    З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до встановлених обставин та досліджених матеріалів справи першої та апеляційної інстанцій 07.05.2008 між Ремонтно-монтажно-налагоджувальним управлінням № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" та ВАТ "ДніпроАзот" було укладено договір № 663/8-16, відповідно до якого позивач (підрядник) зобов’язався виконати роботи з капітального ремонту технологічного обладнання на об’єкті замовника: цех карбамід-2 та здати замовнику закінчені роботи, а відповідач (замовник) прийняти та оплатити закінчені роботи.
За пунктом 2.2 договору предмет, склад, обсяги та строки виконаних за цим договором робіт визначені у кошторисі, договірній ціні та графіку виконання робіт, які є невід’ємною частиною даного договору.
Відповідно до пункту 4.1 договору загальна сума договору складає 152 152 грн. 80 коп. Додатковою угодою № 2 від 10.12.2008 загальна сума договору була збільшена до 167 403 грн. 60 коп.
Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, на виконання умов зазначеного договору позивачем в жовтні 2008 року були виконані роботи на суму 152 152 грн. 80 коп. і в грудні 2008 року –на суму 15 250 грн. 80 коп.
Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника - достроково.
Стаття 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Відповідно до пункту 4.6 договору оплата за виконані роботи проводиться по факту виконаних робіт після перевірки достовірності і підписання замовником наданого підрядником акту приймання виконаних підрядних робіт за формою №2КБ-в та довідці про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 протягом 20 календарних днів за умови надання підрядником рахунку з доданою податковою накладною.
Таким чином, підставою для оплати замовником роботи підрядника є акт приймання виконаних робіт, який підписаний сторонами.
Як зазначають господарські суди, відповідачем не заперечується як факт виконання робіт позивачем, так і те, що акт приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2) за жовтень 2008 року на суму 152 152 грн. 80 коп. та за грудень 2008 року на суму 15 250 грн. 80 коп. підписані керівником відповідача. 
Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не було належним чином оплачено виконані позивачем роботи за спірним договором № 663/8-16 від 07.05.2008.
Враховуючи викладене, проаналізувавши умови спірного договору та встановивши розмір заборгованості за цим договором, господарські суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ВАТ "ДніпроАзот" вартості виконаних Ремонтно-монтажно-налагоджувальним управлінням № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" робіт за договором № 663/8-16 від 07.05.2008 у сумі 124 803 грн. 52 коп.
Як передбачає ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язань, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки. відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК).
Стаття 549 ЦК визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, причому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Як зазначалось вище, відповідно до умов договору № 663/8-16 від 07.05.2008, зокрема, п. 2.2 вказаного договору, строки виконаних за цим договором робіт визначені у кошторисі, договірній ціні та графіку виконання робіт, які є невід’ємною частиною даного договору.
Відповідно до п. 11.5 договору в разі прострочення сплати вартості виконаних та прийнятих робіт більш, ніж на 5 (п'ять) робочих днів, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки, за кожен день прострочення.
Враховуючи викладене, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про стягнення з ВАТ "ДніпроАзот" на користь Ремонтно-монтажно-налагоджувального управління № 2 ДП ВАТ "Укрхіменерго" 3% річних у сумі       1 490 грн. 42 коп., інфляційні витрати у сумі 12 822 грн. 22 коп. та пеню у сумі 11 975 грн. 87 коп., виходячи з розміру стягуваної загальної заборгованості за договором № 663/8-16 від 07.05.2008.
Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
У касаційній скарзі ВАТ "ДніпроАзот" стверджує, що місцевим та апеляційним господарськими судами при винесенні оскаржуваних судових рішень не було звернуто уваги на те, що спірний договір підряду № 663/8-16 від 07.05.2008, за яким з ВАТ "ДніпроАзот" було стягнуто заборгованість, не може вважатись дійсним, оскільки він був укладений за відсутності затвердженої замовником проектно-кошторисної документації, а отже –неузгодженості предмету договору та строків виконання робіт, що свідчить про порушення норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 251, 252, 638, 846, 877 ЦК України, ст. ст. 180, 318 ГК України, та неправильне застосування ст. ст. 854, 882 ЦК України, що є підставою для скасування судових рішень у справі № 29/162-09.
Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що в матеріалах справи, досліджених господарськими судами попередніх інстанцій,  містяться протоколи узгодження договірної ціни на виконання робіт, в яку ввійшли прямі витрати за кошторисом, довідки про вартість виконаних підрядних робіт в жовтні та грудні 2008 року, які підписані керівниками обох підприємств. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, договір № 663/8-16 від 07.05.2008 недійсним у встановленому договором порядку не визнавався і правомірність укладення цього договору не була предметом судового розгляду у даній справі. 
Таким чином, оскільки вищезазначений договір № 663/8-16 від 07.05.2008 є чинним, твердження скаржника про недотримання сторонами при його укладенні вимог законодавства, зокрема, щодо затвердження кошторису, є безпідставними та необґрунтованими.   
Стосовно стягнення пені, скаржник зазначає, що сторонами договору у встановленому порядку і формі не було досягнуто згоди стосовно такої умови договору як сплата замовником пені у випадку неналежного виконання ним своїх зобов'язань, у зв’язку з чим вказана умова є непогодженою сторонами і не може застосовуватись у їх взаємовідносинах при виконанні своїх зобов'язань за договором. Таким чином, ВАТ "ДніпроАзот" вважає, що використання позивачем у розрахунках і застосування судами при стягненні пені подвійної облікової ставки НБУ і вартості виконаних, але неоплачених підрядних робіт як бази обчислення пені, є порушенням ст. 231 Господарського кодексу України
Колегія суддів зазначає, що обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій спростовують вищевказані доводи ВАТ "ДніпроАзот", оскільки, як було зазначено вище, умовами договору № 663/8-16 від 07.05.2008, зокрема, п. 11.5 вказаного договору, чітко передбачено наслідки прострочення сплати вартості виконаних та прийнятих робіт за цим договором.
Скаржник вважає, що при розгляді справи суди мали процесуальну можливість дати правову оцінку спірному договору, з'ясувавши чи є договір укладеним та чи не суперечить його зміст чинному законодавству, незалежно від того, заявлені чи ні відповідні позовні вимоги. Скаржник зазначає, що відповідність договору закону повинна була бути досліджена при розгляді справи, оскільки в протилежному випадку має місце порушення судами вимог ст. 83 ГПК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України суд приймає рішення у справі в межах лише тих вимог, які були заявлені при зверненні до суду, і не має права виходити за межі предмету спору.
          Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що за встановлених судами обставин доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не знайшли підтвердження під час касаційного провадження, у зв’язку з чим підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, зокрема, постанови апеляційного господарського суду, не має.
Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України , Вищий господарський суд України
ПОСТАНОВИВ:
 Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "ДніпроАзот" залишити без задоволення.
          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2009 у справі № 29/162-09 залишити без змін.
 Головуючий суддя                                                                      Є. Борденюк
 Судді:                                                                                          С. Могил
                                                                                                     С. Самусенко